ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2026 року	справа № 380/8768/26	

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Мартинюка Віталія Ярославовича, розглянувши у письмовому провадженні в порядку загального позовного провадження у м. Львовіадміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “КОСМО” до Головного управління ДПС у Волинській області про скасування податкового повідомлення-рішення, -

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю «КОСМО» (далі - позивач) звернувся в суд з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (далі - відповідач), в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 03.02.2026 року № 0019960706.

У позовній заяві позивач зазначає, що спірний акт індивідуальної дії не відповідає вимогам чинного законодавства оскільки в силу положень підпункту "є" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України нерухоме майно відмінне від земельної ділянки не є об`єктом оподаткування.

Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив, що спірне податкове повідомлення-рішення прийнято у відповідності до норм чинного законодавства, оскільки згадане нерухоме майно є об`єктом оподаткування, оскільки не відповідає одному з критеріїв, передбачених підпункту "є" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України - основному виду діяльності у проміжку з 01.01.2021 рік по 14.12.2025 рік.

Ухвалою суду від 25 травня 2026 року відкрито загальне позовне провадження.
Ухвалою, відображеною у протоколі судового засідання від 13 липня 2026 року, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Також, судом відмовлено у задоволенні клопотань сторін про відкладення розгляду справи, оскільки такі є необгрунтованими, а дата та час судового засідання попередньо погоджувались з ними.

Наявними в матеріалах справи доказами підтверджуються наступні обставини.
Наказом відповідача від 14 листопада 2025 року за №3648-п призначено проведення документальної позапланової невиїзної перевірки позивача з питань дотримання вимог податкового законодавства при декларуванні податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2021-2025 роки.
За наслідками проведеної документальної позапланової невиїзної перевірки позивача складено акт від 31.1.2025 року за №37183/07-06/31805270.
У висновках цього акта зазначено, що в порушення вимог підп.266.1.1 п.266.1, підп.266.2.2 п.266.2, підп.266.7.5 п.266.7 ст.266 ПК України позивачем занижено податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на загальну суму 61832 грн. 61 коп., в тому числі 2021 рік - 10816 грн. 20 коп., 2022 рік - 11717 грн. 55 коп., 2023 рік - 12078 грн. 09 коп., 2024 рік - 12799 грн. 17 коп. та на 2025 рік - 14421 грн. 60 коп.
На підставі акта перевірки відповідачем прийнято податкове повіцдомлення-рішення від 03.02.2026 року за №0019960706, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в сумі 77290 грн. 76 коп., в тому числі за податковим зобов`язанням - 61832 грн. 61 коп. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 15458 грн. 15 коп.

Змістом спірних правовідносин є відповідність податкового повідомлення-рішення від 03.02.2026 року за №0019960706 критеріям правомірності, передбачених ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
При цьому, ключовим у даному спорі є наявність ознак нерухомого майна, відмінного від земельної ділянки, з якими законодавець пов`язує застосування податкової преференції.

Розглядаючи даний спір, суд застосовав наступні норми чинного законодавства та виходив з таких мотивів.
У відповідності до положень ч.1 ст.67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. 
Фундаментальний принцип відносин державних органів та особи закладено у статті 19 Основного Закону України.
Так, у відповідності до частини першої цієї статті, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
У частині другій продовжується, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовані Податковим кодексом України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI, з наступними змінами та доповненнями (далі - ПК України).
Як передбачено підп.266.1.1 п.266.1 ст.266 ПК України, платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості. 
Підпунктом 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України передбачено, що об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.
Сторонами не заперечується, а наявними в матеріалах справи доказами підтверджується, що позивач є власником цеху переробки деревини, який знаходиться по вул.Центральна, 87 у с.Личини Камінь-Каширського району Волинської області.
В силу положень підп."є" підп.266.2.2 п.266.2 ст.266 ПК України, не є об`єктом оподаткування будівлі промисловості, віднесені до класу "Промислові та складські будівлі" (код 125) Класифікатора будівель і споруд НК 018:2023, що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання, основна діяльність яких класифікується у секціях B-F КВЕД ДК 009:2010, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.
При цьому, сторонами не зеперечується наявність визначених наведеною нормою умов для застосування податкової преференції, окрім як недотримання позивачем вимоги щодо його основної діяльності.
Наказом Держспоживстандарту України від 11.10.2010 № 457 прийнято та надано чинності Класифікації видів економічної діяльності ДК 009:2010.
Згідно наданого відповідачем витягу із підсистеми АІС "Податковий блок" основною діяльністю позивача до 15 грудня 2025 року була оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно технічним обладнанням, код виду економічної діяльності - 46.73.
Обставвини зміни видів економічної діяльності позивача 15.12.2025 року також підтверджуються витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
Зазначений код згідно Розділу 5 Класифікації видів економічної діяльності ДК 009:2010, знаходиться у секції G, поза межами секцій B-F.
В матеріалах справи відсутні докази в підтвердження того, що у проміжку 2021-2025 років позивача мав основну діяльність, яка класифікується у секціях B-F КВЕД ДК 009:2010.
З урахуванням викладеного, суд уважає, що оскільки позивачем не дотримано законодавчо визначеної умови для застосування преференції зі сплати згаданого податку - основна діяльність класифікується у секціях B-F КВЕД ДК 009:2010 - контролюючий орган у відповідності до наведених норм визначив суму податкового зобов`язання та, як наслідок, застосував фінансові санкції.

Інші аргументи та заперечення сторін не спростовують навведеного.

Оскільки судом не встановлено порушення спірним податковим повідомленням-рішенням, в межах заявлених підстав позовних вимог, критеріїв правомірності, передбачених ч.2 ст.2 КАС України, правові підстави для задоволення позову відсутні.
Відтак у задоволенні позову належить відмовити повністю.

Щодо судових витрат, то в силу положень ст.139 КАС України, такі належить присудити з позивача, оскільки у задоволенні позову відмовлено повністю.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позову відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Львівський окружний адміністративний суд, а у разі реєстрації офіційної електронної адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
 Суддя	 Мартинюк Віталій Ярославович