Справа № 216/2516/26
Провадження № 2-др/177/19/26 
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я 
Іменем України
06.08.2026 
Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді  Суботіної С. А.
за участі: секретаря Ференц Я. З., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі заяву представника позивача ТОВ «Іннова-нова» Андрущенка М.В. про ухвалення додаткового рішення в справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова-нова» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
ВСТАНОВИВ:
Представник позивача ТОВ «Іннова-нова» Андрущенко М.В. через підсистему «Електронний суд» 21.07.2026 звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення в справі № 216/2516/26 (провадження № 2/177/1540/26) щодо вирішення питання розподілу судових витрат, а саме витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3348,00 грн.
В обґрунтування заяви вказав, що в рішенні Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 13.07.2026 у справі за позовом ТОВ «Іннова-нова» до ОСОБА_1  не вирішено питання про розподіл судових витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу в розмірі 3348,00 грн, яку представник позивача просить стягнути з відповідача на свою користь.
Ухвалою суду від 24.07.2026 заява призначена до розгляду.
Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами.
Дослідивши вимоги заяви, письмові докази в справі, суд приходить до такого висновку.
Відповідно до п. 3 ч. 1, ч. 3 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Заява про ухвалення додаткового рішення може бути подана до закінчення строку на виконання рішення, ч. 2 ст. 270 ЦПК України.
Як визначено ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або мала сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. 
Звертаючись до суду з даним позовом, представник позивача просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «Іннова-нова» заборгованість за договором позики в розмірі 36317,40 грн, а також понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2662,40 грн.
У тексті позову, на виконання вимог ст. 175 ЦПК України, представником зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс та очікує понести у зв`язку з розглядом справи, а саме витрати зі сплати судового збору в розмірі 2662,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн. Вказано, що документальне підтвердження понесених витрат буде надано після ухвалення судового рішення, відповідно до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України.
Рішенням від 13.07.2026 позовні вимоги ТОВ «Іннова-нова» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Іннова-нова» заборгованість за договором надання грошових коштів у кредит від 10.04.2025 № 7764660425 у розмірі 24317,40 грн та у рахунок відшкодування судових витрат зі сплати судового збору 1782,74 грн. Питання щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу суд не вирішував.
Заява про ухвалення додаткового рішення сформована представником позивача через підсистему «Електронний суд» 20.07.2026, та отримана судом 21.07.2026, тобто у визначений ч. 2 ст. 270 ЦПК України строк.
Право на професійну правничу допомогу гарантовано ст. 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16.11.2000 № 13-рп/2000, від 30.09.2009 № 23-рп/2009, де зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.
Статтею 15 ЦПК України гарантовано право учасників справи користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога).
Тобто в разі звернення особи за захистом та/або представленням своїх прав та інтересів саме до адвоката, а не іншого спеціаліста в сфері юриспруденції, право на відшкодування відповідних витрат гарантується Законом.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).
Процесуальними нормами встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів.
Обов`язковим переліком документів на підтвердження відповідних витрат, незалежно від юрисдикції спору, є: договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); розрахунок наданих послуг з їх детальним описом.
Чинне процесуальне законодавство України не встановлює чіткого переліку доказів, які необхідно надати суду на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, однак зобов`язує надати докази щодо надання правової допомоги.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.06.2021 у справі № 910/12876/19 зауважено, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Водночас, чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
З урахуванням наведеного Верховний Суд зазначив, що процесуальним законодавством передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.
Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою з урахуванням конкретних обставин справи, ціни позову.
На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, представником позивача суду надано договір № 06-05/2025 про надання правничої допомоги від 06.05.2025, укладений між адвокатом Андрущенком М.В. та ТОВ «Іннова фінанс», рішення єдиного учасника ТОВ «Іннова фінанс» від 05.09.2025 № 05-09/2025 про зміну назви на ТОВ «Інова-нова»; ордер серії АН № 1685600 на надання адвокатом Андрущенком М.В. правничої допомоги ТОВ «Іннова-нова»; свідоцтво Андрущенко М.В. серії ДН № 6216 про право на заняття адвокатською діяльністю; заявку про надання послуг від 25.06.2025 № 3791303078, де зазначено найменування послуг адвоката (складання процесуальної документації процесуального характеру) та їх ціна 5000,00 грн; акт № 3791303078 приймання-передачі наданих послуг до договору № 06-05/2025 про надання правничої допомоги від 06.05.2025, де сторони погодили загальну вартість послуг згідно із пропорційністю до розміру задоволених судом позовних вимог 66,96 %, що становить 3348,00 грн; платіжну інструкцію від 17.07.2026 № 26 про сплату позивачем адвокату Андрущенку М.В. згідно заявки від 25.06.2025 № 3791303078 грошових коштів у розмірі 3348,00 грн.
Дослідивши подані представником позивача докази та виходячи з конкретних обставин справи, суд дійшов висновку, що заявлена сума судових витрат у розмірі 3348,00 грн у повній мірі узгоджується з вищенаведеними вимогами чинного законодавства щодо розумності та необхідності відповідних витрат.
Враховуючи, що рішенням від 13.07.2026 позовні вимоги ТОВ «Іннова-нова» до ОСОБА_1 задоволено частково, представник позивача звернувся з заявою про ухвалення додаткового рішення в установлений ч. 2 ст. 270 ЦПК України строк, подавши відповідні докази, визначених у ч. 8 ст. 141 ЦПК України, із заявленям до стягнення витрат, пропорційно розміру задоволених вимог, тому суд вважає за необхідне заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення задовольнити. 
Керуючись ст.ст. 14, 258-259, 263-265, 270, 354, 355 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Заяву представника позивача ТОВ «Іннова-нова» Андрущенка М.В. про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова-нова» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - задовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Іннова-нова» (код ЄДРПОУ 44127243, юридична адреса: вул. Верхній Вал, буд. 10, поверх 2, офіс 5, м. Київ) у рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу 3348 (три тисячі триста сорок вісім) гривень 00 копійок.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів.
Додаткове рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: | |