Харківський окружний адміністративний суд
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків 
16 вересня 2026 року № 520/16944/26 
Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кухар М.Д. розглянувши у порядку скороченого провадження адміністративну справу за адміністративним позовом  ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області (вул. Шевченка, буд. 8,м. Харків,Харківський р-н, Харківська обл.,61013, код ЄДРПОУ38631015) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив суд:
-визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області код ЄДРПОУ 38631015 (61013, м. Харків, вул. Шевченка, 8) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 (п.і. АДРЕСА_2 ) середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільнені за період з 05 травня 2025 року по 27 травня 2026 року, у сумі 66361 (шістдесят шість тисяч триста шістдесят одна) грн. 41 коп.;
- Зобов`язати Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області код ЄДРПОУ 38631015 (61013, м. Харків, вул. Шевченка, 8) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 (п.і. АДРЕСА_2 ) середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільнені за період з 05 травня 2025 року по 27 травня 2026 року, у сумі 66361 (шістдесят шість тисяч триста шістдесят одна) грн. 41 коп;
- стягнути з Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області код ЄДРПОУ 38631015 (61013, м. Харків, вул. Шевченка, 8) на користь ОСОБА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 )судові витрати у вигляді судового збору.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідачем, на думку позивача, допущено протиправну бездіяльність щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільнені за період з 05.05.2025 року по 27.05.2026 року.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 24.06.2026 року відкрито спрощене провадження.
Відповідач, Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області, копію ухвали про відкриття спрощеного провадження отримав, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа, проте правом на надання відзиву на позов, не скористався.
Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності вважає, наступне.
З матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_1 (далі - позивач) проходила публічну службу в Державній службі України з надзвичайних ситуацій.
У відповідності до наказу ДСНС України від 25.04.2025 року №341 по особовому складу цивільного захисту, позивача звільнено зі служби та згідно з наказом Головного управління ДСНС України у Харківській області від 05.05.2025 року № 257 (по особовому складу) позивача виключено з кадрів ДСНС України та знято з усіх видів забезпечення з 05.05.2025 року.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 19.01.2026 року по справі №520/16632/25 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено, зокрема зобов`язано Головне управління ДСНС України у Харківській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного грошового забезпечення (премій згідно наказів: від 11.02.2020 №57 - 75% посадового окладу, від 10.03.2020 №92 - 95% посадового окладу, від 09.04.2020 №124 - 71% посадового окладу, від 08.05.2020 №148 - 95% посадового окладу, від 09.06.2020 №180 - 95% посадового окладу, від 09.07.2020 №214 - 95% посадового окладу, від 11.08.2020 №249 - 95% посадового окладу, від 11.09.2020 №276 - 95% посадового окладу, від 12.10.2020 №302 - 95% посадового окладу, від 10.11.2020 №329 - 95% посадового окладу, від 10.12.2020 №361 - 95% посадового окладу, від 11.01.2021 №14 - 95% посадового окладу, від 10.02.2021 №47 - 110% посадового окладу, від 10.03.2021 №94 - 110% посадового окладу, від 09.04.2021 №136 - 110% посадового окладу, від 11.05.2021 №175 - 110% посадового окладу, від 10.06.2021 №220 - 110% посадового окладу, від 06.07.2021 №267 - 110% посадового окладу, від 10.08.2021 №328 - 110% посадового окладу, від 10.09.2021 №358 - 110% посадового окладу, від 08.10.2021 №392 - 110% посадового окладу, від 10.11.2021 №430 - 110% посадового окладу, від 10.12.2021 №484 - 110% посадового окладу, від 10.01.2022 №5 - 110% посадового окладу, від 21.02.2022 №63 - 148% посадового окладу, від 09.03.2022 №88 - 148% посадового окладу, від 11.04.2022 №190 - 148% посадового окладу, від 11.05.2022 №238 - 148% посадового окладу, від 10.06.2022 №285 - 148% посадового окладу, від 08.07.2022 №340 - 148% посадового окладу, від 09.08.2022 №378 - 148% посадового окладу, від 09.09.2022 №456 - 148% посадового окладу, від 09.10.2022 №490 - 148% посадового окладу, від 08.11.2022 №544 - 148% посадового окладу, від 07.12.2022 №637 - 148% посадового окладу, від 23.01.2023 №35 - 169% посадового окладу, від 13.02.2023 №74 - 289% посадового окладу, від 10.03.2023 №110 - 289% посадового окладу, від 10.04.2023 №164 - 289% посадового окладу, від 09.05.2023 №210 - 289% посадового окладу, від 09.06.2023 № 271 - 289% посадового окладу), матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової допомоги на оздоровлення, відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (з урахуванням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі № 826/6453/18), шляхом визначення посадового окладу та окладу за спеціальним (військовим) званням за період з 29.01.2020 по 31.12.2020 із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01.01.2020, з 01.01.2021 по 31.12.2021 із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01.01.2021, з 01.01.2022 по 31.12.2022 із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01.01.2022, з 01.01.2023 по 19.05.2023 із застосуванням показника прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01.01.2023, з урахуванням раніше виплачених сум.
На виконання зазначеного рішення суду відповідач здійснив нарахування належних позивачу сум, які виплатив 27.05.2026 року.
Тобто позивачу була виплачена частину недоотриманого грошового забезпечення лише 27.05.2026 року.
Проте відповідач не нарахував та не виплатив позивачу середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені з військової служби з 05.05.2025 року (дата виключення з кадрів ДСНС України) по 27.05.2026 р. (по час повного розрахунку).
Вважаючи бездіяльність відповідача щодо непроведення повного розрахунку при звільненні та нарахування й виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні протиправною, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Згідно частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується, та на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Відповідно до статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу.
Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.
У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.
Відповідно до статті 117 КЗпП України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.
З аналізу вищенаведених законодавчих норм вбачається, що умовами застосування частини першої статті 117 КЗпП України є невиплата належних звільненому працівникові сум у відповідні строки, вина власника або уповноваженого ним органу у невиплаті зазначених сум та відсутність спору про розмір таких сум.
При цьому, виходячи зі змісту трудових правовідносин між працівником та підприємством, установою, організацією, під належними звільненому працівникові сумами необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (заробітна плата, компенсація за невикористані дні відпустки, вихідна допомога тощо).
Згідно з частиною другою статті 117 КЗпП України при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.
Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя.
Для захисту інтересів постраждалої сторони законодавець може встановлювати правила, спрямовані на те, щоб така сторона не була позбавлена компенсації своїх майнових втрат. Такі правила мають на меті компенсацію постраждалій стороні за рахунок правопорушника у певному заздалегідь визначеному розмірі (встановленому законом або договором) майнових втрат у спрощеному порівняно зі стягненням збитків порядку. Така спрощеність полягає в тому, що кредитор (постраждала сторона) не повинен доводити розмір його втрат, на відміну від доведення розміру збитків.
Звертаючись з вимогою про стягнення відшкодування, визначеного виходячи з середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України, позивач не повинен доводити розмір майнових втрат, яких він зазнав. Тому оцінка таких втрат працівника, пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні, не має на меті встановлення точного їх розміру.
За змістом частини першої статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця перед колишнім працівником щодо своєчасного розрахунку при звільненні припиняється проведенням фактичного розрахунку, тобто, реальним виконанням цього обов`язку. І саме з цією обставиною пов`язаний період, протягом якого до роботодавця можливо застосувати відповідальність. Однак, вказаною нормою, починаючи з 19.07.2022 року (дата набрання чинності Закону № 2352-IX) передбачено обмеження, згідно з яким максимальний період за який можлива виплата середнього заробітку складає 6 місяців.
Частина перша статті 117 КЗпП України переважно стосується випадків, коли роботодавець за відсутності спору свідомо та умисно не проводить остаточний розрахунок з колишнім працівником.
Частина друга статті 117 КЗпП України стосується тих випадків, коли наявний спір між роботодавцем та колишнім працівником про належні до виплати суми та фактично охоплює два випадки вирішення такого спору.
Так, якщо між роботодавцем та колишнім працівником виник спір про розміри належних звільненому працівникові сум, то в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника, власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування (тобто, зазначене в частині першій статті 117 КЗпП України). Відтак, у цьому випадку законодавець не вважає факт вирішення спору фактом виконання роботодавцем обов`язку провести повний розрахунок із колишнім працівником, що зумовлює відповідальність роботодавця протягом усього періоду прострочення.
Оскільки ухвалення судового рішення про стягнення з роботодавця виплат, які передбачені після звільнення, за загальними правилами не припиняє відповідний обов`язок роботодавця, то відшкодування, передбачене статтею 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця, у спосіб, спеціально передбачений для трудових відносин, за весь період такого невиконання, у тому числі й після прийняття судового рішення, однак не більше ніж за 6 місяців такого прострочення.
Отже, період затримки розрахунку у цій справі охоплюється періодом з 05.05.2023 року (дата виключення з кадрів ДСНС України) по 27.05.2026 р. (по час повного розрахунку).
Так, відповідно до наказу Головного управління ДСНС України у Харківській області від 05.05.2025 року №257 (по особовому складу) позивача виключено з кадрів ДСНС України та знято з усіх видів забезпечення з 05.05.2025 року, тобто вказана дата є останнім днем служби.
Разом з тим, остаточний розрахунок відповідач провів з позивачем лише 27.05.2026 року, що підтверджується матеріалами справи, а саме копією платіжної інструкції, яка додана до позову.
Розраховуючи відповідну суму середнього заробітку суд зазначає таке.
Оскільки відповідачем не проведено з позивачем в день його звільнення остаточного розрахунку, зокрема, не здійснено нарахування та виплату позивачу належних коштів, зокрема індексації грошового забезпечення, позивач має право на отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.
Порядок обчислення середньої заробітної плати затверджений постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 (далі - Порядок №100), відповідно до пункту 2 якого середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.
Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період (пункт 8 зазначеного Порядку).
Судом встановлено, що на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.01.2026 року по справі №520/16632/25, позивачу була виплачена сума грошового забезпечення у розмірі 249647,53 грн. (фактично виплачена) лише 27.05.2026 року, тобто поза межами строку, встановленого статтею 116 КЗпП України, а тому до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення ч. 2 ст. 117 КЗпП, оскільки на момент звільнення позивачу не було виплачені всі належні йому суми.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.10.2025 року ухваленої у справі №489/6074/23 (провадження №14-85цс5) сформувала правовий висновок, щодо порядку визначення розміру відповідальності роботодавця за затримку розрахунку, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності.
Велика Палата Верховного Суду зазначила, що обрахування (визначення) розміру компенсаційної виплати здійснюється виходячи з розміру заборгованості, що існувала на момент виникнення спору, суми загального розміру належних працівникові при звільненні з урахуванням заборгованості, а також суми обґрунтованої компенсації за затримку розрахунку при звільненні. Виходячи з вказаних вихідних даних та принципу співмірності слід вирахувати частку заборгованості у сумі загального розміру належних працівникові при звільненні.
Зазначена частка від обґрунтованої компенсації за затримку розрахунку при звільненні є розміром середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, що визначена виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності.
При цьому зазначена сума не може перевищувати розмір середнього заробітку, обрахованого у відповідності до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100, за шість місяців.
Ураховуючи вищезазначені висновки Великої Палати Верховного Суду для обрахування обґрунтованої компенсації за затримку розрахунку при звільненні слід за основу прийняти строк з 05.05.2025 року по 05.11.2025 року (184 дні), після змін запроваджених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01 липня 2022 року № 2352-IX.
Судом встановлено, що днем звільнення позивача зі служби є 05.05.2025 року, отже відповідно двома попередніми місяцями перед звільненням є березень - квітень 2025 року.
Згідно з архівною відомістю №1, що міститься в матеріалах справи, виплачене грошове забезпечення позивачу два повних місяця перед звільненням становить 55654,40 грн. (27827,20 грн. + 27827,20 грн.), а відповідно середньомісячна заробітна плата позивача складає 27827,20 грн. (55654,40/2).
Так, у березні і квітні 2025 року було всього 61 день, отже середньоденна заробітна плата позивача за два повних місяці служби склала 912,37 грн. (55654,40 грн./61).
За таких обставин обґрунтована компенсація за затримку розрахунку при звільненні складає за період з 05.05.2025 року по 05.11.2025 року складає 167876,08 (184 дні Х 912,37 грн.)
Виходячи з інформації, що міститься в архівних відомостях №1, судом встановлено, що позивачу при звільнені було нараховано і виплачено грошове забезпечення у загальній сумі 381850,12 грн. 
Поряд з цим на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19.01.2026 року по справі №520/16632/25 позивачу було нараховано та виплачено заборгованість з грошового забезпечення у сумі 249647,53 грн.
Ураховуючи наведене, загальний розмір належного грошового забезпечення позивачу при звільнення складає 631497,65 грн. (381850,12 + 249647,53).
Частка заборгованості у сумі загального розміру належного при звільненні грошового забезпечення складає 39,53 % (249647,53/631497,65 Х 100).
Отже, суми середнього заробітку, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, що підлягає стягненню у зв`язку із затримкою розрахунку при звільнені, ураховуючи висновки Великої Палати Верховного Суду складає 66361,41 грн. (167876,08 Х 39,53%).
Так, з метою належного та ефективного захисту прав позивача в спірних правовідносинах, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 66361,41 грн.
Згідно частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню.
Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до приписів ст. 139 КАС України.
Керуючись статтями 14, 243-246, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області (вул. Шевченка, буд. 8, м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл., 61013, код ЄДРПОУ 38631015) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільнені за період з 05.05.2025 року по 27.05.2026 року.
Зобов`язати Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області (вул. Шевченка, буд. 8, м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл., 61013, код ЄДРПОУ 38631015) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільнені за період з 05.05.2025 року по 27.05.2026 року, у сумі 66361 (шістдесят шість тисяч триста шістдесят одна) грн. 41 коп.
Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати в розмірі 1064 (одна тисяча шістдесят чотири) грн. 96 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області (вул. Шевченка, буд. 8, м. Харків, Харківський р-н, Харківська обл., 61013, код ЄДРПОУ 38631015).
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Кухар М.Д.