Справа № 375/66/26
Провадження № 6/375/73/26

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2026 року селище Рокитне

Рокитнянський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді Банах-Кокус О.В.,
за участю секретаря судового засідання Голованової В.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Рокитне Білоцерківського району Київської області заяву ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення суду у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 14 травня 2026 року за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено повністю. Стягнуто ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 10 березня 2023 року у розмірі 36436, 37 грн та судовий збір у розмірі 2662,40 грн.
23 червня 2026 року відповідач ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, в якій просить розстрочити виконання рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 14 травня 2026 року строком до одного року, мотивуючи заяву тим, що не відповляється від виконання рішення суду, у зв`язку із тим, що матеріальне становище не дозволяє виконати рішення суду одноразово у повному обсязі. На підтвердження своїх вимог заявником надано до суду: копію свідоцтва про народження сина ОСОБА_2 серії НОМЕР_1 виданого 9 жовтня 1997 року, копію висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу № 1 від 14 січня 2026 року, копію посвідчення потерпілого від Чорнобильської катасрофи серії НОМЕР_2 виданого 19 листопада 2011 року, копію виписки з акта огляду медико-соціальної експерної комісії серії АВ № 0512215 виданої 10 вересня 2015 року, копію паспорта ОСОБА_2 , довідку про доходи № 5978289997922173 від 22 червня 2026 року.
В судове засідання відповідач не з`явилася. 14 липня 2026 року через канцелярію суду подала заяву про проведення судового засідання без її участі, подану нею заяву про розстрочку виконання рішення суду просить задовольнити.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином.
У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали заяви, справи, суд прийшов до наступних висновків.
Відповідно до частин першої, третьої статті 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю (частини п`ята та сьома статті 435 ЦПК України).
Аналогічні положення містяться і в частині першій статті 33 Закону України «Про виконавчепровадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.
Системний аналіз наведених правових норм свідчить про те, що розстрочення виконання рішення є допоміжним процесуальним актом реагування суду на перешкоди, які унеможливлюють або ускладнюють таке виконання боржником. Надання розстрочки судом полягає у визначенні розміру щомісячних платежів з метою погашення всієї суми заборгованості, визначенні нової конкретної, більш пізньої ніж первинна, дати, з настанням якої й після завершення строку сплати останнього платежу рішення має бути виконано повністю.
Підставою для розстрочення можуть бути конкретні існуючі, об`єктивні, виключні обставини, що ускладнюють виконання судового рішення у встановлений строк або фактично унеможливлюють таке.
При розгляді заяв щодо розстрочення виконання судового рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності вжиття такого заходу. Наявність підстав для розстрочення має бути доведена боржником. Встановлення графіку виконання судового рішення шляхом його розстрочення не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника, натомість повинно базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувачів і боржників.
Згідно з роз`ясненнями, наведеними в пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26 грудня 2003 року № 14, при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).
Верховним Судом в постанові від 12 листопада 2018 року у справі № 2-101/99 викладено висновок про те, що при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що, відповідно до статті 373 ЦПК України та статті 121 ГПК України їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).
Оцінюючи доводи заяви про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, суд повинен враховувати, що ці заходи не повинні створювати боржнику можливість ухилятися від виконання судового рішення. До уваги повинні братися не лише реальний стан боржника, але й його наміри, що свідчать про бажання виконати рішення.
Необхідною умовою задоволення заяви про надання відстрочки виконання рішення суду є з`ясування факту дотримання балансу інтересів сторін, оцінки доводів боржника та заперечень кредитора, зокрема, й щодо його фінансового стану. При цьому, суд повинен врахувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк, але, перш за все, повинен врахувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення.
Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 21 січня 2020 року у справі № 910/1180/19 та від 03 вересня 2020 року у справі № 905/30/16.
Узагальнюючи підстави наведені заявником у своїй заяві про розстрочення виконання рішення суду, вбачається, що вони ґрунтуються на матеріальному становищі відповідача.
При розгляді заяв щодо відстрочення/розстрочення виконання рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання строків відстрочення/розстрочення виконання рішення, при цьому надання відстрочки/розстрочки виконання рішення суду не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника та має бути компромісом між заінтересованими особами.
Задоволення заяви про відстрочення/розстрочення виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення.
Розстрочка виконання рішення суду - це розподіл виконання рішення на частини, що підлягають виконанню протягом певного періоду часу або через певні періоди часу, що призводять до перенесення строку виконання рішення на пізніші періоди, зокрема, полягає в розподілі належних до сплати сум платежу на певні частини із встановленням конкретного строку для виконання кожної з визначених частин рішення.
Строки виконання кожної частки також повинні визначатись судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо). Питання про розстрочення виконання рішення суду повинно вирішуватися із дотриманням балансу інтересів сторін. Необхідною умовою задоволення заяви про розстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, а тому повинні досліджуватися та оцінюватися доводи та заперечення як позивача, так і відповідача.
Судом встановлено, що рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 14 травня 2026 року ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 10 березня 2023 року у розмірі 36436, 37 грн та судовий збір у розмірі 2662,40 грн.
Дане рішення суду не оскаржувалось та набрало законної сили.
Судом також встановлено, що розмір заборгованості, стягнутий судовим рішенням в сумі 36436,37 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2662,40 грн є значним фінансовим навантаженням для відповідача, враховуючи її щомісячну пенсію та догляд за сином ОСОБА_2 з інвалідністю першої групи з дитинства.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що розстрочення виконання рішення у даній справі на дванадцять місяців не порушить баланс інтересів сторін в умовах дії воєнного стану в Україні, та не стане перешкодою у досягненні мети виконання судового рішення, та буде дотримано співмірність негативних наслідків для стягувача та боржника.
Урахувавши матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, зважаючи на фінансову ситуацію у відповідача, догляд за сином ОСОБА_2 з інвалідністю першої групи з дитинства враховуючи, що відповідач не намагається ухилятися від виплати стягнення, а навпаки лише просить надати можливість сплачувати ці кошти поетапно, цим самим виявляє ініціативу до добровільного погашення заборгованості, що, на думку суду, однозначно в інтересах самого позивача, із застосуванням засад верховенства права, обов`язковості виконання рішення суду, справедливості та пропорційності, дотримання балансу інтересів сторін, суд вважає за можливе заяву відповідача ОСОБА_1 про розстрочення виконання судового рішення задовольнити повністю та допустити розстрочку виконання рішення суду на 12 (дванадцятьь) місяців по 3258,23 грн, щомісячно, виходячи із загальної суми стягнутої судовим рішенням у розмірі 39098,77 грн (заборгованість за договором у розмірі 36436,37 грн + витрати по сплаті судового збору у розмірі 2662,40 грн).
На підставі викладеного, керуючись статтями 259-261, 353-355, 435 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, 
ПОСТАНОВИВ:
Заяву відповідача ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення суду у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.
Розстрочити виконання рішення Рокитнянського районного суду Київської області від 14 травня 2026 року по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості на 12 (дванадцять) місяців по 3258,23 грн, щомісячно, починаючи з дати набрання ухвалою законної сили.
Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи, яка розглядається за веб-адресою на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: https://rk.ko.court.gov.ua.

Суддя           О.В. Банах-Кокус