ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Володимира Винниченка 1, м. Дніпро, 49505
E-mail: inbox@dp.arbitr.gov.ua, тел. (056) 377-18-58, fax (056) 377-38-63

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.08.2026 | м. Дніпро | Справа № 904/1688/26

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Колісника І.І.
розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу
за позовом Інституту кібернетики імені В.М. Глушкова Національної академії наук України, м. Київ
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тенегія", м. Павлоград Дніпропетровської області
про стягнення 16695,00 грн.

СУТЬ СПОРУ:

Інститут кібернетики імені В.М. Глушкова Національної академії наук України через підсистему "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи (далі - ЄСІКС) звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тенегія" про стягнення 16695,00 грн.
Судові витрати зі сплати судового збору за подання позову позивач просить покласти на відповідача.
Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань з відпуску товару (бензину А-95 у кількості 315 літрів) за довірчими документами, переданими позивачу згідно з видатковою накладною № 0001/0001983 від 22.08.2024 на 450 л бензину на суму 23850,00 грн у межах договору № 22/08 від 22.08.2024про закупівлю бензину А-95.
Ухвалою суду від 10.04.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами; відповідачу для подання відзиву на позов встановлено 15-денний строк з дня вручення цієї ухвали.
Ухвала суду від 10.04.2026 доставлена до електронного кабінету відповідача в ЄСІКС 10.04.2026 о 15:54 год, що підтверджується наявною у матеріалах справи довідкою, сформованою системою діловодства "ДСС" та свідчить про обізнаність відповідача із судовим провадженням у справі та можливість подання ним заяв по суті справи (а.с. 80).
Відповідач своїм процесуальним правом на подання відзиву в установлений судом строк та на час ухвалення цього рішення не скористався.
Згідно з частиною дев`ятою статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Частиною четвертою статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
За викладених обставин суд розглядає справу за наявними в ній матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Тенегія" (далі – продавець, відповідач) та Інститутом кібернетики імені В.М. Глушкова Національної академії наук України (далі - покупець, позивач) укладено договір № 22/08 від 22.08.2024 про закупівлю бензину А-95 (далі – договір) (а.с. 10 - 14).
Згідно з пунктом 1.1 договору в порядку і на умовах, визначених цим договором, продавець зобов`язується у 2024 році передати у власність покупця продукти нафтоперероблення рідкі (бензин А-95) із використанням бланків-дозволів внутрішнього обігу, а саме бензин марки А-95 у кількості (обсязі), асортименті та за цінами, які зазначені у специфікації (додаток 1 до цього договору) (далі - паливо) та відпускати паливо у роздріб безпосередньо через мережу автозаправних станцій (далі - АЗС), визначених у переліку АЗС (додаток 2 до цього договору) з наданням підтвердних на цю операцію документів (касових чеків), а покупець в порядку і на умовах, визначених цим договором, зобов`язується прийняти та оплатити продавцю вартість фактично отриманого палива.
Ціна (вартість), асортимент, кількість (обсяг), гарантійний термін палива визначено сторонами у специфікації (додаток 1 до цього договору), що є невід`ємною частиною цього договору (п. 1.2).
Відповідно до пункту 1.4 договору код палива визначається покупцем відповідно до основного словника національного класифікатора України ДК 021:2015 "Єдиний закупівельний словник", затвердженого наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 23.12.2015 № 1749, та відповідає коду 09130000-9 Нафта і дистиляти.
Пунктом 2.1 договору передбачено, що поставка палива (бланків-дозволів) здійснюється партіями згідно із заявками покупця протягом трьох робочих днів з моменту отримання заявки. Передача палива здійснюється на АЗС продавця, перелік яких визначено у переліку АЗС (додаток 2 до цього договору). Передача палива здійснюється по факту пред`явлення покупцем (користувачем) бланку-дозволу, емітованого продавцем. Бланк-дозвіл є документом встановленого зразка та форми, одноразового використання, що посвідчує право власності покупця та/або користувача на одержання певної кількості (обсягу) та певної марки палива на АЗС.
Бланк-дозвіл на пальне виготовляється на паперовому носії, глянцевому паперовому носії, заламінованому плівкою, пластиковому носії, містить емблему торгової марки, вказівку на вид (марку) палива та номінал. На бланк-дозвіл нанесено штрих-код, голографічне зображення та інші ступені захисту. Картка на пальне є товарно-розпорядчим документом на паливо, на підставі якого здійснюється відпуск палива з АЗС. Бланк-дозвіл на пальне не є розрахунковим чи платіжним засобом.
Відповідно до пункту 2.2 договору право власності на паливо переходить від продавця до покупця після передачі бланків-дозволів продавцем покупцю в момент підписання сторонами видаткової накладної і може бути реалізовано цілодобово в будь-який момент на АЗС протягом строку дії бланку-дозволу. Продавець зобов`язується забезпечити наявність та відпустити у роздріб (передати) визначену (зазначену) на бланку-дозволі кількість (обсяг) та асортимент палива за першою вимогою покупця по факту пред`явлення ним бланку-дозволу на відповідній АЗС згідно з умовами цього договору.
Передача бланків-дозволів та перехід права власності на відповідну кількість (обсяг) та асортимент палива посвідчується підписаною сторонами видатковою накладною. Передача бланків-дозволів покупцеві або уповноваженому ним представникові (за наявності довіреності) здійснюється в момент підписання сторонами видаткової накладної. Оператор АЗС продавця після завершення відпуску палива покупцю (користувачу) зобов`язаний видати касовий чек, в якому зазначаються дата, місце, час обслуговування, марка та кількість (обсяг) відпущеного палива (п. 2.3 договору).
У пункті 2.4 договору зазначено, що з моменту переходу до покупця права власності на паливо та до моменту його фактичного отримання на АЗС пальне перебуває на повному відповідальному безкоштовному зберіганні у продавця.
Згідно з пунктом 2.5 договору відпуск палива здійснюється відповідно до Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.1997 № 1442, Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.12.2008 № 281/171/578/155, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 02.09.2008 за № 805/15496, та затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 04.06.2007 № 271/124, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 04.07.2007 за № 762/14029.
Строк дії бланків-дозволів на видачу бензину має становити не менше 12 місяців з дня їх видачі. У разі закінчення строку дії бланків-дозволів на видачу бензину продавець повинен мати можливість провести їх обмін на інші. У разі, якщо продавець здійснює перехід на бланки-дозволи нового зразка, він повинен здійснювати рівноцінний обмін бланків-дозволів старого зразка, що залишилися у покупця та не були реалізовані, на бланки-дозволи нового зразка, у тому числі стосовно бланків-дозволів, що залишилися у покупця після закінчення строку їх дії (п. 2.7 договору).
Відповідно до пункту 4.1 договору загальна ціна (вартість) палива за цим договором відповідно до розрахунків, визначених сторонами у специфікації (додаток 1 до цього договору) становить: 3975,00 грн. Загальна ціна (вартість) палива включає податки, збори та інші обов`язкові платежі до бюджетів, передбачені законодавством України. До ціни палива входить також вартість зберігання палива продавцем у резервуарах АЗС протягом 1 календарного року.
Пунктом 4.2 договору передбачено, що оплата покупцем здійснюється за фактично поставлене продавцем паливо відповідно до розрахунків, визначених сторонами у специфікації (додаток 1 до цього договору) з моменту підписання сторонами видаткової накладної на паливо.
Розрахунки між сторонами здійснюються шляхом безготівкового перерахування коштів на рахунок продавця (п. 4.3 договору).
За змістом пункту 5.2 договору продавець зобов`язаний, зокрема: забезпечити покупцеві поставку палива (бланків-дозволів) у строки, встановлені цим договором (пп. 5.2.1); забезпечити достатню кількість, асортимент та відповідну якість палива на АЗС з метою своєчасного та належного виконання своїх обов`язків за цим договором (пп. 5.2.5).
Цей договір є укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 30.09.2024, але в будь-якому випадку до повного виконання продавцем своїх обов`язків за цим договором (п. 9.1).
До цього договору додаються такі додатки:
- специфікація (додаток 1 до цього договору), що становить його невід`ємну частину;
- перелік та розташування (розміщення) стаціонарних АЗС у м. Києві та АЗС по всій території України (крім тимчасово окупованих територій) (додаток 2 до цього договору), що становить його невід`ємну частину) (п. 11.10 договору).
У матеріалах справи міститься підписана сторонами та скріплена їх печатками специфікація (додаток 1 до договору) із зазначенням найменування палива/товару (бензин А-95) у кількості 450 літрів за ціною 44,17 грн без ПДВ вартістю 19875,00 грн без ПДВ. Усього на суму 23850,00 грн з ПДВ (а.с. 15).
На виконання умов договору продавець передав покупцю довірчі документи (скретч-картки, територією дії яких є Україна) на товар: бензин А-95 (код товару УКТЗЕД 2710124512) у кількості 450 літрів за ціною 53,00 грн з ПДВ за літр на суму 23850,00 грн, що підтверджується підписаною сторонами видатковою накладною № 0001/0001983 від 22.08.2024 (а.с. 17).
У вказаній видаткові накладній зазначено, що відпуск товару з АЗС здійснюється за довірчими документами (скретч-картками) на отримання товару відповідно до Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1442 від 20.12.1997. Скретч-карта є підставою для видачі (заправки) з АЗС указаного в карті об`єму і марки товару, після чого всі обов`язки сторін по погашених скретч-картах вважаються виконаними. При цьому постачальник не може передати одержувачу товар іншої марки чи в іншій кількості, ніж зазначено в скретч-карті.
Покупець платіжною інструкцією № 990 (внутрішній номер 364131278) від 22.08.2024 на суму 23850,00 грн здійснив на користь продавця повну оплату за товар відповідно до видаткової накладної № 0001/0001983 від 22.08.2024 до спірного договору (а.с. 76).
Утім продавець свого зобов`язання з відпуску покупцеві всієї партії товару не виконав, у зв`язку з чим у покупця залишилися невикористаними 21 скретч-картка АЗС бренду "Авіас" на 315 літрів бензину А-95 на суму 16695,00 грн (315 х 53 = 16695,00) (а.с. 74).
Звертаючись з даним позовом до суду позивач зазначає про те, що АСЗ відповідача, зазначені у додатку 2 до спірного договору, припинили відпуск пального, що призвело до позбавлення можливості отримати покупцем належне йому пальне - бензин А-95.
У зв`язку з неможливістю отримання придбаного товару в установленому договором порядку, покупець надіслав на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Тенегія" лист № 53/10-19 від 18.02.2025 (поштове відправлення № 0314300240121), в якому просив надати письмове роз`яснення щодо термінів відновлення роботи автозаправних станцій, зазначених у додатку 2 до договору від 22.08.2024 № 22/08, або провести заміну невикористаних бланків-дозволів на отримання палива на інших автозаправних станціях у м. Києві (а.с. 19 - 21).
Зазначений лист залишився відповідачем без відповіді та належного реагування, що й стало причиною спору.
Предметом доказування у цій справі є обставини, пов`язані з виконанням/невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором № 22/08 від 22.08.2024 про закупівлю бензину А-95.
Згідно з частиною першою статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).
Статтею 663 Цивільного кодексу України передбачено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, – відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.
За статтею 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Аналіз пунктів 2.1, 2.3, 2.4, 2.5 договору дає підстави для висновку, що товар за договором підлягає оплаті до моменту його поставки (видачі) продавцем, зобов`язання щодо якої вважаються виконаними після відпуску покупцеві всієї партії товару на АЗС. Тобто товар оплачується в порядку попередньої оплати.
Строк виконання зобов`язання з відпуску товару за договором визначений моментом пред`явлення покупцем скретч-карток/бланків-дозволів на пальне на АЗС, які обслуговують довірчі документи продавця, що зумовлює обов`язок останнього з негайного відпуску товару.
Обставини того, що АЗС бренду "Авіас", які обслуговують скретч-картки Товариства з обмеженою відповідальністю "Тенегія", не працюють, є загальновідомими, у зв`язку з чим не потребують доказування на підставі положень частини третьої статті 75 Господарського процесуального кодексу України.
За змістом видаткової накладної № 0001/0001983 від 22.08.2024 зобов`язання постачальника з відпуску товару за скретч-картками вважаються виконаними після видачі (заправки) замовнику вказаного в цих картках об`єму та марки товару, тобто після погашення відповідних скретч-карток.
Відповідно до положень статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.
За приписом частини першої статті 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 Цивільного кодексу України).
Наявні у справі докази свідчать про те, що покупець-позивач належним чином виконав своє зобов`язання з оплати товару за договором, однак продавець-відповідач здійснив поставку оплаченого товару не в повному обсязі: не відпустив позивачеві через АЗС 315 літрів бензину А-95 на суму 16695,00 грн.
Згідно з частиною другою статті 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.
Тож у позивача виникло право вимагати повернення попередньої оплати за вказаний товар у сумі 16695,00 грн.
Зі змісту зазначеної норми права випливає, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. У разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця. Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.
Оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову.
Зазначена позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.08.2019 у справі № 911/1958/18.
Відповідно до частини першої статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.
Відповідно до статей 74, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.
Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
На час ухвалення рішення відповідачем не надано суду доказів повернення позивачу попередньої оплати за товар у сумі 16695,00 грн, яку він мав повернути відповідно до вимог частини другої статті 693 Цивільного кодексу України.
За таких обставин вимоги позивача про стягнення з відповідача сплачених за товар грошових коштів у сумі 16695,00 грн є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.
Щодо розподілу судових витрат судом враховується сплата позивачем судового збору в сумі 3328,00 грн за подання позову на підставі платіжної інструкції № 276 (внутрішній номер 495452098) від 20.03.2026 (а.с. 6).
Проте з урахуванням приписів підпункту 1 пункту 2 частини другої, частини третьої статті 4 Закону України "Про судовий збір" щодо розміру ставки судового збору та застосування коефіцієнта 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору у разі подання до суду процесуальних документів в електронній формі, належною до сплати сумою судового збору за подання позовної заяви у цій справі є 2662,40 грн (3328,00 х 0,8 = 2662,40).
Відтак надмірно сплаченим є судовий збір у сумі 665,60 грн (3328,00 - 2662,40 = 665,60).
Згідно з частиною другою статті 123 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
За змістом пункту 1 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.
Отже, сплата судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, має наслідком повернення платнику за його клопотанням з державного бюджету судового збору в сумі 665,60 грн.
На час ухвалення цього рішення клопотання про повернення судового збору від його платника не надходило.
Відповідно до частини першої статті 129 Господарського процесуального кодексу України на відповідача покладається судовий збір у сумі 2662,40 грн.
Керуючись ст.ст. 2, 3, 20, 73-79, 86, 91, 123, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов Інституту кібернетики імені В.М. Глушкова Національної академії наук України до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тенегія" про стягнення 16695,00 грн – задовольнити повністю.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Тенегія" (ідентифікаційний код 44604267; місцезнаходження: 51400, Дніпропетровська область, Павлоградський р-н, м. Павлоград, вул. Соборна, буд. 99) на користь Інституту кібернетики імені В.М. Глушкова Національної академії наук України (ідентифікаційний код 05417176; місцезнаходження: 03187, м. Київ, проспект Академіка Глушкова, буд. 40) заборгованість у сумі 16695,00 грн, судовий збір у сумі 2662,40 грн.
Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 ГПК України.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне рішення складено 18.08.2026.

Суддя І.І. Колісник