ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2026 р. | Справа № 520/3035/26
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Перцової Т.С.,
Суддів: Макаренко Я.М. , Жигилія С.П. ,
за участю секретаря судового засідання Колесник О.Е.,
представників сторін: позивача - ОСОБА_1 , відповідача - Шапошника С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.05.2026, головуючий суддя І інстанції: Біленський О.О., м. Харків, повний текст складено 29.05.26 року по справі № 520/3035/26
за позовом ОСОБА_2 
до  Головного управління ДПС у Харківській області   
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_2 (далі по тексту – ОСОБА_2 , позивач) звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Харківській області (далі по тексту – ГУ ДПС у Харківській області, відповідач, пенсійний орган), в якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 18.07.2025 № 00358872409 про сплату штрафних санкцій у розмірі 1020,00 грн;
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 18.07.2025 №00358832409 про сплату податку на додану вартість у загальному розмірі 532 583,31 грн, у т.ч. податкове зобов`язання 426 066,65 грн, штрафні санкції 106 516,66 грн.
В обґрунтування позовних вимог послалась на протиправність винесених контролюючим органом податкових повідомлень рішень від 18.07.2025 № 00358872409 та від 18.07.2025 № 00358832409 (далі – ППР), як таких, що прийняті за наслідками незаконно проведеної документальної позапланової невиїзної перевірки платника податку, що є самостійною підставою для їх скасування.
З огляду на те, що позивач весь час знаходилась і знаходиться за місцем своєї реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , а Акт про відсутність ОСОБА_2 за місцезнаходженням контролюючим органом не складався, вважала, що у відповідача на час прийняття наказу № 1907-п «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків -фізичної особи ОСОБА_2 (податковий номер) НОМЕР_1 » були відсутні підстави для проведення саме невиїзної позапланової перевірки.
Крім того, запит від 06.01.2025 № 239/6/20-40-24-09-12, який направлений на адресу ОСОБА_2 не містив печатки контролюючого органу та підстави його надсилання, що прямо суперечить пункту 73.3 статті 73 ПК України, а тому у розумінні підпункту 73.3.4 пункту 73.3 статті 73 ПК України позивач звільняється від обов`язку з надання відповіді на такий запит. 
Звернула увагу, що твердження відповідача про те, що ОСОБА_2 не було надано відповідь на вказаний запит не відповідає фактичним обставинам справи, адже позивачем 17.02.2025 було надано відповідь від 17.02.2025 № 1/02, яка зареєстрована ГУ ДПС у Харківській області за № 15336 дата 18.02.2025 08:02:50 (Реєстраційний індекс 15336/6/ЕКП/52). У подальшому, ГУ ДПС у Харківській області жодних запитів про надання документів до перевірки на адресу ОСОБА_2 не направлялося.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 20.05.2026 по справі № 520/3035/26 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Григорія Сковороди, буд. 46, м. Харків, 61057, код ЄДРПОУ 43983495) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - відмовлено.
Позивач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення норм матеріального та процесуального права, просила суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20 травня 2026 року у справі №520/3035/26 та прийняти нове рішення, яким адміністративний позов фізичної особи підприємця ОСОБА_2 задовольнити повністю. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначила, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення не враховано обов`язкові правові позиції Верховного Суду від 16 квітня 2020 року у справі № 812/1681/16, від 26 лютого 2019 року у справі №826/9082/15, від 29 липня 2021 року у справі № 320/7159/19, відповідно до яких відсутність печатки на письмовому запиті, направленому контролюючим органом на адресу позивача, не можна віднести до недоліків, випадково допущених при їх оформленні, а порушення вимог щодо його складання, оформлення, надіслання нівелюють юридичну значимість такого документу та не створюють для платника податків будь-яких правових наслідків для цілей його виконання. Отже, платник податків не зобов`язаний виконувати, надавати відповідь на запит, який не відповідає встановленим вимогам. До того ж, твердження відповідача, що ОСОБА_2 не було надано відповідь на вказаний запит не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки 17.02.2025 позивачем було надано відповідь від 17.02.2025 № 1/02, яка зареєстрована ГУ ДПС у Харківській області за № 15336, дата 18.02.2025 о 08:02:50, що залишилось поза увагою суду першої інстанції.
За таких обставин, акт перевірки від 10.06.2025 № 25365/20-40-24-09-04/ НОМЕР_1 не може бути допустимим доказом у справі, оскільки складений із порушенням порядку, встановленого ПК України, а його висновки не можуть бути покладені в основу жодних рішень контролюючого органу, у тому числі, і в основу спірних податкових повідомлень-рішень.
У свою чергу, процедурні порушення, допущені контролюючим органом під час призначення перевірки можуть бути підставою для скасування у судовому порядку рішень контролюючого органу, прийнятих за наслідками такої перевірки, що узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постановах від 26.03.2019 у справі №806/4875/14, від 09.04.2019 у справі № 804/5722/16, від 21.02.2020 у справі № 826/17123/18.
Серед іншого, зауважила, що супереч Порядку оформлення результатів документальних перевірок, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.08.2015 №727 (далі – Порядок № 727) у Акті перевірки контролюючим органом не наведено: номерів первинних документів; дат їх складання; змісту господарських операцій; конкретних сум окремих операцій; відомостей про контрагентів; доказів виникнення податкових зобов`язань за кожною окремою операцією, що унеможливлює встановити які саме операції стали підставою для донарахування; за який період визначено податкові зобов`язання; за якою ставкою вони були розраховані та які документи підтверджують відповідні висновки.
По суті спірних правовідносин зазначила, що визначаючи суму податкового зобов`язання шляхом узагальнення даних інформаційних ресурсів контролюючий орган не навів детального розрахунку за кожною господарською операцією та документального підтвердження відповідних розрахунків, не визначив, які саме суми формують базу оподаткування та не встановив, чи враховані можливі повернення товару, коригування або інші обставини, що впливають на розмір податкових зобов`язань
У свою чергу, суд першої інстанції погодився із кінцевим результатом розрахунку, не перевіривши правильність самого способу його здійснення, що не може вважатись правомірним.
У надісланому до суду апеляційної інстанції відзиві на апеляційну скаргу відповідач заперечував проти викладених у ній доводів, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване.
Наполягав, що у діях контролюючого органу відсутні будь-які ознаки протиправності, так як контролюючим органом на адресу ОСОБА_2 засобами поштового зв`язку було направлено запит про надання інформації (пояснень) та їх документального підтвердження стосовно здійснення підприємницької діяльності від 06.01.2025 № 239/6/20-40-24-09-12, який позивачем отримано 28.01.2025. Однак, витребувані документи ОСОБА_2 до перевірки не надані, про що складено акти від 28.05.2025 № 5397/20-40-2409-04/3275807122 та від 03.06.2025 № 5642/20-40-24-09-/ НОМЕР_1 . Ненадання пояснень та їх документального підтвердження на вказаний запит є підставою для призначення документальної позапланової перевірки на підставі підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 ПК України.
Звернув увагу, що в силу пункту 10 Порядку періодичного подання інформації органам державної податкової служби та отримання інформації зазначеними органами за письмовим запитом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 р. № 1245 (далі – Порядок № 1245), у разі оформлення запиту на бланку органу державної податкової служби, вказаний запит не повинен містити печатки контролюючого органу, а тому твердження позивача про те, що запит контролюючого органу оформлений з порушенням статті 73 ПК України, є безпідставним.
Таким чином, оскільки спірний запит підписаний уповноваженою посадовою особою контролюючого органу, містить усі реквізити, чітко визначені підстави та перелік запитуваної інформації відповідно до статті 73 ПК України та Порядку № 1245, позивач мав об`єктивну можливість виконати покладений обов`язок щодо надання інформації та необхідних копій документів. 
У наданих до суду апеляційної інстанції додаткових поясненнях від 02.09.2026 представник позивача наполягав, що єдиним доказом заниження позивачем податку на додану вартість у розмірі 426 066,65 грн є посилання відповідача на інформацію з Системи обліку даних реєстраторів розрахункових операцій ДПС України, однак, яка саме інформація міститься у Системі обліку даних реєстраторів встановити із змісту акту перевірки не можливо. Будь-яких посилань у акті перевірки на досліджені первинні документи контролюючим органом не наведено, що є достатньою передумовою для висновку про недотримання відповідачем Порядку № 727. 
Інші доводи аналогічні викладеним у позовній заяві та апеляційній скарзі.
Представник відповідача також надав додаткові пояснення від 03.09.2026, в яких зазначив, що доводи ОСОБА_2 про відсутність на запиті контролюючого органу печатки є формальними та не можуть бути підставою для визнання запиту протиправним, оскільки позивач фактично отримала запит та відповідно обізнана із його змістом, що свідчить про досягнення мети його направлення та відсутність будь-яких перешкод для реалізації прав позивача. 
З посиланням на висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 21.03.2024 у справі № 560/1127/21, зауважив, що якщо спірне податкове повідомлення – рішення прийняте контролюючим органом у межах своєї компетенції, і містить зміст встановленого під час перевірки порушення законодавства, за які застосовані відповідні санкції, розмір останніх, таке рішення може бути визнане судом правомірним навіть у разі, коли не дотримано окремих елементів. Порушення процедури має значення лише тоді, коли воно вплинуло на права платника податків, що не мало місця у спірних правовідносинах.
По суті спірних правовідносин повідомив, що перевіркою було встановлено, що відповідно до інформації з Системи обліку даних реєстраторів розрахункових операцій ДПС України (далі - СОД РРО), дохід отриманий ОСОБА_2 від продажу товарів у період перебування на загальній системі оподаткування з 01.07.2023 по 31.10.2023 складає 1 348 814,66 грн (серпень 2023 року – 115 131,08 грн, вересень 2023 року - 527 045,37 грн, жовтень 2023 року – 706 638,21 грн), у т.ч. сума нарахованого та сплаченого акцизного податку у період з 01.07.2023 по 31.10.2023 складає - 11 419,00 грн. Тобто, дохід отриманий ОСОБА_2 від продажу товарів у період з 01.07.2023 – 31.10.2023 без акцизного податку складає 1 337 395,66 грн (1 348 814,66 грн - 11 419,00 грн), що перевищує 1 000 000 гривень, визначений пунктом 181.1 статті 181 ПК України. Водночас, у строк до 10.11.2023 позивач не подала до контролюючого органу заяву про реєстрацію платником податку на додану вартість.
У поясненнях від 09.09.2026 представник відповідача повідомив, що ОСОБА_2 зареєстрована платником ПДВ з 27.03.2025, свідоцтво про реєстрацію платника ПДВ № 200879339. Тобто, позивачем заяву, на підставі якої видано свідоцтво платника ПДВ, надано несвоєчасно (заява від 25.03.2025 № 201624102666874), чим порушено пункт 183.2 статті 183 ПК України. Зважаючи на викладене, у ГУ ДПС була наявна інформація, яка свідчила про порушення платником податків вимог пункту 181.1 статті 181, пункту183.2 статті 183 ПК України.
З посиланням на постанови Верховного Суду від 09 вересня 2024 року у справі № 280/6832/23, від 20 березня 2025 року у справі № 560/2984/24, стверджував, що використання податковим органом під час проведення перевірки отриманої податкової інформації, яка надходить від платників податків через бази даних інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем, зокрема інформація: про фінансово-господарські операції платників податків; про застосування реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій, у тому числі щодо електронних копій розрахункових документів та фіскальних звітних чеків, поданих до контролюючих органів через інформаційну систему СОД РРО, у вигляді електронного розрахункового (фіскального) документа (чека, звіту), є такою, що може використовуватися контролюючими органами, як податкова інформація під час проведення перевірок платників податків. Використання такої інформації є належною реалізацією контролюючим органом податкового контролю, як необхідний комплекс заходів, що забезпечує формування та реалізацію державної фінансової політики щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій та може бути самостійною підставою для висновків під час проведення перевірки. 
Серед іншого, зазначив, що реалізовані тютюнові вироби не враховувалися для обрахунку ПДВ, оскільки ставка була 0 %, решта товару (продукти харчування, напої обраховувалися за ставкою 20 %). Реалізація пального чи то лікарських засобів або сільгосппродукції (де застосовуються інші ставки) не відбувалося.
Представник позивача також надав додаткові пояснення від 09.09.2026, в яких вказано, що ГУ ДПС у Харківській області не надано розшифровки отриманого ФОП ОСОБА_2 доходу в сумі 2 130 332,28 грн, зокрема інформації щодо джерел, сум та документального підтвердження такого доходу, а також посилань на первинні документи, на підставі яких зроблено відповідний висновок в акті перевірки. Відсутність у акті перевірки таких відомостей з посиланнями на первинні документи, які підтверджують визначену суму доходу, свідчить про недотримання ГУ ДПС у Харківській області вимог Порядку № 727, щодо належного оформлення результатів перевірки та обґрунтованості викладених в акті перевірки висновків.
Представник позивача в судових засіданнях підтримав вимоги апеляційної скарги з підстав та мотивів, викладених в останній, та просив суд апеляційної інстанції їх задовольнити.
Представник відповідача в судових засіданнях підтримав правову позицію, викладену у відзиві на апеляційну скаргу, заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив відмовити в її задоволенні, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 , податковий номер НОМЕР_1 , зареєстрована 02.05.2022 як суб`єкт підприємницької діяльності, свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи підприємця від 02.05.2022 за №2010350000000143879.
У період з 26.07.2023 по 31.12.2024 позивач здійснювала діяльність: роздрiбну торгiвлю в неспецiалiзованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами в магазині за адресою: АДРЕСА_3 . Діяльність здійснювалась з використанням ПРРО.
Відповідно до інформації з Системи обліку даних реєстраторів розрахункових операцій ДПС України (далі - СОД РРО), дохід отриманий ОСОБА_2 від продажу товарів у період перебування на загальній системі оподаткування з 01.07.2023 по 31.10.2023 складає 1 348 814,66 грн (серпень 2023 року – 115 131,08 грн, вересень 2023 року - 527 045,37 грн, жовтень 2023 року – 706 638,21 грн), у т.ч. сума нарахованого та сплаченого акцизного податку у період з 01.07.2023 по 31.10.2023 складає - 11 419,00 грн.
За результатами аналізу податкової інформації (СОД РРО), яка отримана під час реалізації покладених на контролюючий орган завдань і функцій у порядку, встановленому ПК України, ГУ ДПС у Харківській області виявлено факти, що свідчать про порушення позивачем вимог пункту 181.1 статті 181, пункту 183.2 статті 183 ПК України.
З метою спростування або підтвердження вказаної інформації ГУ ДПС у Харківській області на адресу позивача направлено запит від 06.01.2025 № 239/6/20-40-24-09-12, в якому контролюючий орган зазначив, що відповідно до даних в інформаційних ресурсах Державної податкової служби, які знаходяться в розпорядженні ГУ ДПС у Харківській області, загальна сума від здійснення операцій з постачання товарів/послуг згідно виторгів ПРРО за період липень – жовтень 2023 року складає 1 337 545,57 грн. Обов`язок щодо реєстрації платником ПДВ, встановлений у пункті 181.1 статті 181 ПК України, не виконаний ОСОБА_2 . З метою з`ясування питання повноти декларування отриманих доходів, своєчасності реєстрації платника податку на додану вартість, керуючись нормами статей 20, 73, 78 ПК України, ГУ ДПС у Харківській області просило протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня, наступного за днем отримання цього запиту надати інформацію з приводу наведених вище фактів та засвідчені підписом та скріплені печаткою (за наявності) копії документів, що безпосередньо стосується господарської діяльності та отримання доходів, обсягу, та розрахунків, відображення їх у обліку і звітності, за період з 02.05.2022 по 31.12.2024 відповідно до переліку.
Контролюючим органом у запиті зазначено, що у разі ненадання пояснень і їх документального підтвердження на вказаний запит позивачем будуть наявні підстави для проведення позапланової документальної перевірки на підставі підпункту 78.1.4 пункту 78.1 статті 78 ПК України.
На вказаний запит ГУ ДПС у Харківській області від 06.01.2025 № 239/6/20-40-24-09-12 позивач надав відповідь від 17.02.2025 № 31/02, в якій зазначено про те, що запит не відповідає вимогам діючого законодавства, з огляду на що позивач відмовила у наданні пояснень та їх документальних підтверджень, запитаних податковим органом.
23.04.2025 контролюючим органом з посиланням на підпункт 20.1.4 пункту 20.1 статті 20, пункту 41.1 статті 41, пунктів 61.1, 61.2 статті 61, підпункту 62.1.3 пункту 62.1 статті 62, підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78, статті 79, підпункту 69.351 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, у зв`язку з ненаданням ОСОБА_2 пояснень та їх документального підтвердження на обов`язковий письмовий запит Головного управління ДПС у Харківській області від 06.01.2025 № 239/6/20-40-24-09-12, за фактами, що свідчать про порушення податкового законодавства в частині своєчасної реєстрації платником податку на додану вартість, відповідно до пункту 181.1 статті 181, пункту 183.4 статті 183 ПК України, винесено наказ №1907-п від 23.04.2025 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків - фізичної особи ОСОБА_2 , з метою контролю за своєчасністю реєстрації платником податку на додану вартість, повноти нарахування та сплати податку на додану вартість до Державного бюджету України за травень 2022 року – грудень 2024 року.
За результатами перевірки складено акт №25365/20-40-24-09-04/3275807122 від 10.06.2025, яким встановлено наступні порушення, допущені позивачем при здійсненні господарської діяльності:
- п. 181.1 ст. 181, п. 183.2 ст. 183, п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188, п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України - заниження суми податку на додану вартість, що підлягає сплаті (перерахуванню) за період з 11.11.2023 по 31.12.2024 на загальну суму 426 066,65 грн., в тому числі за звітні податкові періоди: листопад - грудень 2023 року на суму 180 183,08 грн., січень 2024 року на суму 90 787,77 грн., лютий 2024 року на суму 90 448,05 грн., березень 2024 року на суму 64 647,75 грн.
- пп. 16.1.12 п. 16.1 ст. 16, п. 44.1, п. 44.3, п. 44.6 ст. 44, п. 85.2 ст. 85 Податкового Кодексу України - не забезпечила надання документів, що підтверджують дані податкових декларацій (розрахунків) та іншої звітності, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів.
На підставі акту перевірки №25365/20-40-24-09-04/3275807122 від 10.06.2025, ГУ ДПС у Харківській області прийняті податкові повідомлення-рішення:
- № 00358872409 від 18.07.2025 про сплату штрафних санкцій у розмірі 1 020,00 грн.;
- № 00358832409 від 18.07.2025 про сплату податку на додану вартість у загальному розмірі 532 583,31 грн., в т.ч. податкове зобов`язання 426 066,65 грн., штрафні санкції 106 516,66 грн.
Вважаючи прийняті ГУ ДПС у Харківській області податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернулась до суду з даним позов.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про законність та обґрунтованість винесених контролюючим органом податкових повідомлень – рішень, у зв`язку з чим не вбачав підстав для їх скасування, оскільки як під час здійснення перевірки, так і під час розгляду справи, позивачем та його представником не надано жодних пояснень та доказів на спростування встановленого контролюючим органом у Акті перевірки №25365/20-40-24-09-04/3275807122 від 10.06.2025 порушення, допущеного позивачем при здійсненні господарської діяльності.
Судом відхилено посилання позивача на те, що запит контролюючого органу оформлений із порушенням статті 73 ПК України, оскільки, на переконання суду першої інстанції, у разі оформлення запиту на бланку органу державної податкової служби, вказаний запит не повинен містити печатки контролюючого органу. Отже, суд дійшов висновку, що ГУ ДПС у Харківській області призначено та проведено документальну позапланову невиїзну перевірку щодо ОСОБА_2 з питань несвоєчасної реєстрації платником податку на додану вартість відповідно до нормативно-визначеного порядку та з дотриманням вимог чинного податкового законодавства.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів виходить з такого.
Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає ПК України.
Згідно з підпунктом 20.1.4 пунктом 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право, зокрема, проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Посадові та службові особи контролюючих органів зобов`язані, зокрема дотримуватися Конституції України та діяти виключно відповідно з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій (підпункти 21.1.1, 21.1.4 пункт 21.1 статті 21 ПК України).
Згідно з пунктом 61.1 статті 61 ПК України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Відповідно до підпункту 62.1.3 пункту 62.1. статті 62 ПК України податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.
Тобто, одним з видів податкового контролю за дотриманням вимог податкового та іншого законодавств відповідно до статті 75 ПК України є право контролюючих органів на проведення камеральної, документальних (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичної перевірки.
Такі перевірки мають свої особливості щодо сфери правового регулювання, підстав для їх призначення, проведення, оформлення результатів та прийнятих за її наслідками рішень.
Відповідно до підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Порядок проведення документальних позапланових перевірок регламентовано статтею 78 ПК України.
Пунктом 78.1 статті 78 ПК України визначено підстави проведення документальних позапланових перевірок. 
Зокрема, відповідно до підпункту 78.1.1 пункту 78.1 означеної статті однією із таких підстав є отримання податкової інформації, що свідчить про порушення платником податків валютного, податкового законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на обов`язковий письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначаються порушення цим платником податків відповідно валютного, податкового та іншого не врегульованого цим Кодексом законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.
Відповідно до пункту 73.3 статті 73 ПК України контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб`єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.
Такий запит підписується керівником (заступником керівника) контролюючого органу і повинен містити: 
1) підстави для надіслання запиту відповідно до цього пункту, із зазначенням інформації, яка це підтверджує; 
2) перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати; 
3) печатку контролюючого органу.
Згідно із підпунктом 73.3.1 пункту 73.3 статті 73 ПК України, письмовий запит про надання інформації надсилається платнику податків або іншому суб`єкту інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав:
1) за результатами аналізу податкової інформації, отриманої у встановленому законом порядку, виявлено факти, які можуть свідчити про порушення платником податків податкового, валютного законодавства, законодавства у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, із обов`язковим зазначенням таких фактів у запиті;
2) для визначення відповідності умов контрольованої операції принципу "витягнутої руки" під час здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статті 39 цього Кодексу та/або для визначення рівня звичайних цін у випадках, визначених цим Кодексом;
3) виявлено недостовірність даних, що містяться у податковій декларації, поданій платником податків;
4) стосовно платника податків подано скаргу про ненадання таким платником податків:
податкової накладної покупцю або про допущення продавцем товарів/послуг помилок під час зазначення обов`язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, та/або порушення продавцем/покупцем граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування;
акцизної накладної покупцю або про порушення порядку заповнення та/або порядку реєстрації акцизної накладної;
5) у разі проведення зустрічної звірки;
6) виявлено помилку або недостовірність даних, що містяться у звіті про підзвітні рахунки, поданому фінансовим агентом, або відповідно до Загального стандарту звітності CRS фінансовим агентом подано звіт про підзвітні рахунки з відомостями про незадокументовані рахунки, або виявлено подання власником рахунку недостовірних відомостей фінансовому агенту;
7) отримано повідомлення від компетентного органу іноземної юрисдикції, з якою Україною укладено міжнародний договір, що містить положення про обмін інформацією для податкових цілей, згоду на обов`язковість якого надано Верховною Радою України, або укладено на його підставі міжвідомчий договір, про виявлення таким органом помилки, неповних або недостовірних даних, наданих фінансовим агентом щодо підзвітного рахунку особи, яка є резидентом відповідної іноземної юрисдикції, або про інше порушення чи невиконання фінансовим агентом зобов`язань, передбачених Угодою FATCA або Загальним стандартом звітності CRS, у тому числі про участь фінансового агента або його клієнта у правочинах або операціях, передбачених пунктом 39-3.6 статті 39-3 цього Кодексу;
8) отримано запит про надання інформації від компетентного органу іноземної держави на підставі міжнародного договору, що містить положення про обмін інформацією для податкових цілей, та інформації, яка запитується, немає у розпорядженні контролюючого органу;
9) в інших випадках, визначених цим Кодексом.
У розумінні підпунктів 73.3.2 та 73.3.3 пункту 73.3 статті 73 ПК України, запит вважається належним чином врученим, якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
Платники податків та інші суб`єкти інформаційних відносин зобов`язані надавати інформацію, визначену в запиті контролюючого органу, та її документальне підтвердження (крім проведення зустрічної звірки) протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту (якщо інше не передбачено цим Кодексом), у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
Абзацом першим підпункту 73.3.4 пункту 73.3 статті 73 ПК України визначено, що у разі якщо запит складено з порушенням вимог, визначених абзацами першим - п`ятим пункту 73.3 статті 73 цього Кодексу, платник податків звільняється від обов`язку надання відповіді на такий запит.
Отже, призначенню документальної позапланової перевірки, зокрема з підстав, визначених підпунктом 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 ПК України, передує ненадання (надання не в повному обсязі) платником податків пояснень та документальних підтверджень на письмовий запит контролюючого органу з відповідного питання, якщо такий запит оформлено і направлено відповідно до вимог законодавства.
У постанові Верховного Суду від 23 квітня 2019 року у справі № 813/1757/18 вказано, що формою реалізації повноважень контролюючого органу є спрямування письмового запиту до платника податків із зазначенням у запиті про правопорушення з боку такого платника та необхідність надання ним пояснень та документів. Метою запиту є підтвердження або спростування інформації, яка є у контролюючого органу, при цьому достовірність такої інформації про правопорушення може бути як категорична, так і умовна. Встановлення факту порушення та формування висновків про це можливо лише після отримання запитуваної контролюючим органом інформації. Наведення у запиті з посиланням на податкову інформацію, як можливого порушення, а не категоричного висновку про правопорушення з боку платника податків, передбачає наявність податкової інформації, яка потребує додаткової перевірки, що можливо реалізувати шляхом здійснення запиту та проведення аналізу після отримання запитуваної інформації. Згідно з висновком Верховного Суду в цій постанові окремі недоліки в оформленні запиту не можуть слугувати підставою для відмови у наданні інформації на запит. Разом з тим, запити контролюючого органу повинні бути оформлені таким чином, щоб платник податків міг усвідомлювати, на які ймовірні порушення податкового законодавства робить посилання контролюючий орган, задля надання необхідного обсягу документів для спростування наявної у контролюючого органу інформації.)
Таким чином, обов`язок платника податку із надання до перевірки пояснень та їх документальних підтверджень виникає виключно у випадку дотримання контролюючим органом приписів статті 73 ПК України.
Як зазначив Верховний Суд у постанові від 21.07.2022 по справі № 640/30785/20, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.
Така правова позиція відповідає завданням та основним засадам адміністративного судочинства, закріпленим у статті 2 КАС України.
Колегією суддів встановлено, що з метою з`ясування питання повноти декларування отриманих доходів, своєчасності реєстрації платника податку на додану вартість та питання щодо здійснення господарської діяльності без використання праці найманих працівників, керуючись нормами підпункту 16.1.5, 16.1.7 пункту 16.1 статті 16, підпункту 20.1.2 пункту 20.1 статті 20, пункту 1 підпункту 73.3.1, підпункту 73.3.3 пункту 73.3 статті 73, підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 ПК України ГУ ДПС у Харківській області надіслано ОСОБА_2 запит від 06.01.2025 № 239/6/20-40-24-09-12 про надання інформації (пояснення) та її документального підтвердження, зокрема, засвідчені підписом та скріплені печаткою (за наявності) копії документів, що безпосередньо стосуються господарської діяльності та отримання доходів, виду, обсягу та розрахунків, відображення їх у обліку і звітності, зокрема, але не виключно наступні документи за період з 02.05.2022 по 31.12.2024:
- договори, за якими здійснюється придбання та постачання товарів та надаються послуги, орендуються приміщення;
- акти виконаних робіт (послуг);
- документи, що підтверджують облік доходів/витрат;
- відомості про наявність дебіторської та кредиторської заборгованості на початок та на кінець перевіряємого періоду в розрізі контрагентів;
- банківські виписки суцільним порядком за розрахунковими рахунками, які були відкрито в установах банку за перевіряємий період;
- чеки ПРРО;
- трудові договори, відомості нарахування та сплати заробітної плати, табелі робочого часу, тощо;
- інші документи, пов`язані з обчисленням та сплатою податків, зборів та інших платежів.
На вказаний запит ГУ ДПС у Харківській області від 06.01.2025 № 239/6/20-40-24-09-12 позивач надав відповідь від 17.02.2025 № 31/02, якою відмовлено у наданні витребуваної інформації з огляду на невідповідність запиту встановленим ПК України вимогам, що у подальшому слугувало підставою для призначення спірної документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків - фізичної особи ОСОБА_2 та винесення оскаржуваних ППР.
Дослідивши спірний запит, колегією суддів встановлено, що всупереч вимог підпункту 3 пункту 73.3 статті 73 ПК України такий документ не містить печатки контролюючого органу.
З приводу наведеного колегія суддів зауважує, що відсутність печатки контролюючого органу на запиті про надання інформації, не зазначення у останньому підстав для направлення та/або зазначення підстав, не передбачених Кодексом, недотримання інших вимог є порушенням порядку його оформлення (складання), що у свою чергу призводить до виникнення у платника податків права не надавати запитувану інформацію.
Посилання контролюючого органу, які фактично були взяті до уваги судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення, на те, що відсутність печатки у письмовому запиті не може бути самостійною підставою для визнання дій щодо направлення такого запиту платнику податків протиправними та спричинити його недійсність, з урахуванням того, що такий запит надруковано на офіційному бланку податкового органу, з датою та вихідним номером, є неприйнятними, оскільки в силу вимог підпункту 3 пункту 73.3 статті 73 ПК України запит повинен містити печатку контролюючого органу. А відтак, відсутність печатки на письмовому запиті направленому контролюючим органом на адресу позивача не можна віднести до недоліків, випадково допущених при їх оформленні та є порушенням прямої вказівки вказаної норми ПК України
Встановлені главою 8 розділу ІІ ПК України правила щодо призначення та проведення перевірок є законодавчими гарантіями дотримання прав платників податків під час контролю за дотриманням вимог податкового та іншого законодавства, який здійснюється контролюючими органами у розумінні Податкового кодексу України в процесі адміністрування податків і зборів. Відповідні гарантії спрямовані на забезпечення нормального перебігу господарської діяльності платників податків, а так само, на надання можливості платникові податків висловити свою незгоду із неправомірним, на його думку, проведенням контрольних заходів щодо такого платника.
Недотримання встановлених статтями 75-81 ПК України приписів порушує відповідні гарантії захисту прав та інтересів платника податків, та є порушенням суб`єктивних прав останнього в адміністративних правовідносинах.
З огляду на зазначене, письмовий запит контролюючого органу про надання інформації від 06.01.2025 № 239/6/20-40-24-09-12, який не містив печатки, що визнається відповідачем по справі, оформлено з порушенням законодавчо встановленого порядку, а тому позивач звільнений від обов`язку надавати відповідь на вказаний запит, що прямо передбачено пунктом 73.3 статті 73 ПК України, у зв`язку з чим відповідач був позбавлений права приймати наказ про призначення позапланової виїзної перевірки платника податків з підстав визначених підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпунктом 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України (ненадання пояснень та їх документального підтвердження) із дотриманням яких законодавець пов`язує можливість проведення документальної позапланової перевірки, що свідчить про протиправність оскаржуваного наказу.
Таким чином, у разі, якщо запит контролюючого органу про надання інформації оформлений з порушенням законодавчо встановленого порядку, зокрема, в якому відсутня печатка податкового органу, платник податку звільняється від обов`язку надання відповіді на такий запит, що в свою чергу виключає право контролюючого органу призначати проведення перевірки з підстав ненадання пояснень та їх документальних підтверджень на обов`язковий письмовий запит, а у разі прийняття рішення, оформленого наказом, про призначення перевірки за вказаних обставин такий наказ може бути визнано протиправним та скасовано.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.02.2019 по справі № 826/9082/15.
Отже, незаконність призначення й проведення документальної позапланової невиїзної перевірки позивача, є достатньою правовою підставою для висновку про визнання протиправними та скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень від 18.07.2025 №00358872409 про сплату штрафних санкцій у розмірі 1020,00 грн та від 18.07.2025 №00358832409 про сплату податку на додану вартість у загальному розмірі 532 583,31 грн, в т.ч. податкове зобов`язання - 426 066,65 грн, штрафні санкції - 106 516,66 грн, що має наслідком прийняття рішення про задоволення позовних вимог та вимог апеляційної скарги.
Аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалась Верховним Судом та відповідає доктрині під умовною назвою «плоди отруйного дерева», сформульованій Європейським судом з прав людини у справах «Гефген проти Німеччини», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України», відповідно до якої якщо джерело доказів є неналежним, то всі докази, отримані з цих джерел, будуть такими ж. Докази, отримані з порушенням встановленого порядку, призводять до несправедливості процесу в цілому, незалежно від їх доказової сили.
Встановлена колегією суддів протиправність наслідків перевірки внаслідок порушення процедури її проведення є достатньою самостійною підставою до скасування прийнятих за результатами її проведення рішень, що унеможливлює перехід до суті покладених в їх основу податкових правопорушень, з огляду на що до аналізу решти доводів апеляційної скарги колегія суддів не вдається.
Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.
Як зазначено в п.58 рішення Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
Згідно зі статтею 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
За приписами пункту 4 частини 1 статті 317 КАС України неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права є підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.
Враховуючи те, що суд першої інстанції не належним чином встановив фактичні обставини у даній справі, що призвело до прийняття невірного рішення, колегія суддів вважає, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.05.2026 по справі № 520/3035/26 підлягає скасуванню з прийняттям постанови про задоволення позовних вимог.
Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (частина 2 статті 139 КАС України).
Згідно з частиною 6 статті 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (частина 7 статті 139 КАС України).
Відповідно до наявних в матеріалах справи платіжних інструкцій про сплату судового збору позивачем сплачено судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 4268,83 грн та за подання апеляційної скарги у розмірі 6403,24 грн.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати зі сплати судового збору в суді першої та апеляційної інстанції у загальному розмірі 10672,07 грн.
Керуючись ч. 4 ст. 241, ст. ст. 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 327 -329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.05.2026 по справі № 520/3035/26 скасувати.
Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_2 до Головного управління ДПС у Харківській області – задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 18.07.2025 №00358872409 про сплату штрафних санкцій у розмірі 1020,00 грн.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Харківській області від 18.07.2025 №00358832409 про сплату податку на додану вартість у загальному розмірі 532 583,31 грн., в т.ч. податкове зобов`язання 426 066,65 грн., штрафні санкції 106 516,66 грн.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області (вулиця Григорія Сковороди, 46, місто Харків, 61057, код ЄДРПОУ 43983495) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір за подання позову та апеляційної скарги у загальному розмірі 10672,07 грн.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя | | Т.С. Перцова
Судді | | Я.М. Макаренко   С.П. Жигилій
Повний текст постанови складено та підписано 17.09.2026 року