Справа № 128/3098/25

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.2026        м. Вінниця
Суддя Вінницького районного суду Вінницької області Шевчук Л.П., розглянувши адміністративні матеріали, що надійшли з Відділу поліції №5 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, мешканки АДРЕСА_1 , одруженої, непрацючої, маючної на утриманні малолітню дитину,
за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕРП1 №388881 від 12.07.2025, водій ОСОБА_2 12.07.2025 о 00-40 год. в с-щі Вороновиця Вінницького району Вінницької області по вул. Козацький шлях, керувала транспортним засобом марки «Honda Dio», б/н, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушена координація рухів, почервоніння обличчя. Однак, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки та в медичному закладі водій відмовилася, чим порушила п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Інспектором ВП №5 ВРУП ГУНП у Вінницькій області Бардіяном В.С. складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕРП1 №388881 від 12.07.2025 відносно ОСОБА_2 ..
В судовому засіданні особа, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 зазначила, що адвокат не зміг з`явитись в судове засідання, тому вона просить розглянути матеріали у його відсутність та просить закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, оскільки матеріалами справи не доведено факт керування нею транспортним засобом, не надано безперервного відео запису. 
Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються діяння, які є адміністративними правопорушеннями та відповідальність за них. Органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України).
Згідно ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом та на припущеннях, а усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно з ч. 2 ст. 7 КУпАП, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Статтею 130 ч. 1 КпАП України передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження у встановленому порядку огляду на стан сп`яніння. 
Ст. 251 КУпАП встановлено перелік доказів в справі про адміністративне правопорушення. При цьому, згідно ч. 2 ст. 251 КУпАП, обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до ст.ст. 31, 40 Закону України «Про Національну поліцію», Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої Наказом Департаменту патрульної поліції від 03 лютого 2016 року №100, поліція використовує технічні засоби – нагрудні відеокамери (відеореєстратори).
Використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) як превентивного поліцейського заходу є важливим елементом функціонування патрульної поліції, покликаним гарантувати чесність, відкритість та антикорупційну спрямованість діяльності патрульної поліції (п. 1.3 Розділу І Інструкції).
Відповідно до п. 3.3. Розділу III вищевказаної Інструкції, нагрудна відеокамера (відеореєстратор) повинна активовуватись працівником патрульної поліції та знаходитись у режимі відеозйомки при будь-якому контакті з особами, зокрема, але не виключно: при оформленні дорожньо-транспортної пригоди; при перевірці документів; при поверхневому огляді; при загрозі використання фізичної сили, спеціальних засобів або вогнепальної зброї; при наданні допомоги особам; у випадках, коли усвідомлення особою факту відеофіксації поведінки може сприяти вирішенню конфліктної ситуації.
Відповідно до п. 5 Розділу ІІ Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, після активації нагрудної відеокамери (відеореєстратора) все спілкування повинно бути записане безперервно.
В доказ того, що  ОСОБА_1 нібито керувала транспортним засобом, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушена координація рухів, почервоніння обличчя, однак, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки та в медичному закладі відмовилася надано лише протокол про адміністративне правопорушення серії ЕРП1 №388881 від 12.07.2025 року.
Судом було досліджено відеозаписи з нагрудних відеореєстраторів поліцейських, наданих суду, на яких не зафіксовано факт керування  ОСОБА_1 транспортним засобом. З відеозаписів вбачається перебування  ОСОБА_1 за кермом транспортного засобу, двигун якого не працював. З відеозапису вбачається спілкування  ОСОБА_1 з патрульними поліцейськими, спілкування поліцейських з іншим громадянином та основна частина відеозапису містить складання працівниками поліції протоколу про адміністративне правопорушення. Із даного відеозапису вбачається, що працівники поліції підійшли до транспортного засобу, який не рухався, двигун якого був вимкнений в 00:38:32 год. та запитав у  ОСОБА_1 «чи вона вживала алкогольні напої? чи бажає пройти огляд на стан сп`яніння?», при цьому на будь-які ознаки алкогольного сп`яніння її не вказали, а одразу запропонували пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» на місці зупинки, на що вона відмовилася та працівники поліції повідомили її, що буде складено відносно неї протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП. При цьому працівниками поліції не було запропоновано  ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я та матеріали справи не містять доказів відсторонення від керування транспортним засобом. 
При цьому згідно протоколу водій ОСОБА_2 керувала транспортним засобом марки «Honda Dio», б/ НОМЕР_1 .07.2025 о 00-40 год. 
Судом також встановлено, що вказаний відеозапис вівся тривалий час, не є безперервним, оскільки працівники поліції відлучались на перевірку документів у іншого громадянина, що є порушенням Інструкції про порядок зберігання, видачі, приймання, використання нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) працівниками патрульної поліції та доступ до відеозаписів з них, затвердженої Наказом Департаменту патрульної поліції від 03 лютого 2016 року №100. При цьому дані відеозаписи не містять доказів в підтвердження обставин, зазначених в протоколі про адміністративне правопорушення.
Оцінюючи зазначені вище докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, враховую таке.
Для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності, необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.
Встановлення вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення повинно бути підтверджене належними та допустимими доказами.
Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.
Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягається до адміністративної відповідальності, тлумачаться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
Наведені факти у відповідності до статті 62 Конституції України повинні тлумачитись судом на користь  ОСОБА_1 , і вони не дають змоги суду однозначно оцінити дії останньої, як такі, що містять склад та подію адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом.
Відповідно до вимог п. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Згідно з вимогами ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997, на суд покладається обов`язок відповідно до закону здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.
Наведене в своїй сукупності вказує на те, що наданий суду відеозапис є недостатнім доказом вини  ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного в протоколі адміністративного правопорушення, оскільки не є безперервним, не містить факту керування нею транспортним засобом, не містить зазначення наявних ознак у неї стану алкогольного сп`яніння. Також не містить відмови нею від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, що їй жодного разу навіть не запропонували.
За вищевказаних обставин, суд не може прийняти як достатній доказ вчинення адміністративного правопорушення наявний в матеріалах справи протокол про адміністративне правопорушення, зокрема не може вважати встановленими вказані в ньому працівником поліції обставини, а саме що  ОСОБА_1 дійсно керувала у вказаний час транспортним засобом. 
Згідно статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є джерелом права в Україні, кожному гарантовано право на справедливий суд, тобто кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Яременко проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Кобець проти України»).
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини, суд дійшов висновку, що матеріалами справи не доведено належними і допустимими доказами, поза розумним сумнівом, факту вчинення  ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, оскільки суду не доведено керування  ОСОБА_1 транспортним засобом у вказаний в протоколі час достатніми доказами та не доведено працівниками поліції виявлення підстав для проведення огляду  ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, та забезпечення ними проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння з дотриманням вимог ч.ч. 2, 3, 5 ст. 266 КУпАП. Будь-яких інших доказів вчинення  ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суду не надано, а тому провадження в справі підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, п. 1 ст. 247, 130, 280, 283, 284, 294 КпАП України, суд, 
п о с т а н о в и в:

Провадження в адміністративній справі щодо  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про притягнення її до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, закрити в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд протягом 10 днів з дня її винесення.

Суддя          Л.П.Шевчук