Справа № 161/17214/26 
Провадження № 1-кп/161/1445/26

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк        25 серпня 2026 року  
Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №12026035580000422, що надійшов з Луцької окружної прокуратури 14.08.2026 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, неодноразово судимого, востаннє - 21.03.2025 вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області за ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 70, ч.1 ст. 71, ст. 72 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців, звільненого 21.07.2026 ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 14.07.2026 на підставі ст. 81-1 КК України умовно-достроково на 5 років 9 місяців 29 днів, для проходження військової служби за контрактом.
-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 162 ч.1 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_4 22 липня 2026 року о 02.08 год., перебуваючи поблизу АДРЕСА_2, умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, який полягав у тому, що він порушував конституційне право громадян на недоторканість приватної власності, передбачене ст. 30 Конституції України, шляхом розбиття переднього лівого вікна автомобіля марки «Mitsubishi» моделі «Mirage» державний номерний знак НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_5 , який був припаркований поблизу вищевказаного будинку, проник всередину вказаного транспортного засобу, чим порушив її конституційні права на недоторканність іншого володіння особи.
Він же, 22 липня 2026 року о 02.12год., продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на незаконне проникнення, перебуваючи поблизу АДРЕСА_2, умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, який полягав у тому, що він порушував конституційне право громадян на недоторканість приватної власності, передбачене ст. 30 Конституції України, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом розбиття переднього лівого вікна марки «Opel» моделі «Vivaro» державний номерний знак НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_6 , який був припаркований поблизу вищевказаного будинку та повторно проник всередину вказаного транспортного засобу, чим порушив його конституційні права на недоторканність іншого володіння особи.
Він же, 22 липня 2026 року о 02.13год., продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на незаконне проникнення, перебуваючи поблизу АДРЕСА_2, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, який полягав у тому, що він порушував конституційне право громадян на недоторканість приватної власності, передбачене ст. 30 Конституції України, шляхом розбиття переднього лівого вікна марки «Peugeot» моделі «205» державний номерний знак НОМЕР_3 , який перебуває у законному користуванні ОСОБА_7 , який був припаркований поблизу вищевказаного будинку, повторно проник всередину вказаного транспортного засобу, чим порушив його конституційні права на недоторканність іншого володіння особи.
Він же, 22 липня 2026 року о 02.16год., продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на незаконне проникнення, перебуваючи поблизу АДРЕСА_2, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, який полягав у тому, що він порушував конституційне право громадян на недоторканість приватної власності, передбачене ст. 30 Конституції України, шляхом розбиття переднього лівого вікна марки «Fiat, моделі «Ducato» державний номерний знак НОМЕР_4 , який на праві власності належить ОСОБА_8 , який був припаркований поблизу вищевказаного будинку, повторно проник всередину вказаного транспортного засобу, чим порушив його конституційні права на недоторканність іншого володіння особи.
Таким чином, ОСОБА_4 скоїв кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст.162 КК України, тобто незаконно проник до іншого володіння особи.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.162 ч.1 КК України визнав та не оспорюючи фактичних обставин дав показання, що 22.07.2026, повернувся до м.Луцька з місць позбавлення волі, оскільки був звільнений 21.07.2026 умовно-достроково, та, перебуваючи по вул.Конякіна, розбив скло у кількох автівках, залазив у них, мети вчинення таких дій пояснити не може. До військової частини не поїхав, оскільки дізнався про погані умови служби у ній. У вчиненому - розкаявся, просив суворо не карати.
Письмовими заявами потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , кожного зокрема, стверджується факт вчинення злочину щодо кожного з них. Матеріальних претензій до обвинуваченого не мають, цивільного позову заявляти не бажають. Щодо покарання - покладаються на розсуд суду.
Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_4 , його винуватість у незаконному проникненні до іншого володіння особи, підтверджується зібраними на досудовому слідстві доказами, фактичні обставини яких не оспорюються учасниками судового провадження, а тому судом, за погодженням з усіма учасниками, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, не проводиться їх дослідження.
При обранні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень і дані про особу винного.
До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст.66 КК України, суд відносить щире каяття.
До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст.67 КК України, суд відносить вчинення злочину особою повторно та рецидив злочинів.
Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення, які, згідно ст.12 КК України, відносяться до категорії кримінального проступку, вину у їх вчиненні визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, однак судимий, відбував реальну міру покарання, був звільнений умовно-достроково для проходження військової служби, куди так і не прибув, натомість вчинив нові кримінальні правопорушення на наспаний день після фактичного звільнення з місць позбавлення волі, тому суд призначає покарання в межах санкції ст.162 ч.1 КК України, у виді обмеження волі, з застосуванням положень ст. 71, 72 КК України..
На думку суду, обране покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Речові докази, згідно ст.100 КПК України, відповідно, повернути за належністю законному володільцеві, залишити у матеріалах кримінального провадження та знищити.
Арешт, накладений на майно, згідно ухвали слідчого судді від 27.07.2026, відповідно до ч.4 ст.174 КПК України - скасувати. 
Судові витрати, згідно ст.124 КПК України, що підтверджені документально, покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 .
У даному провадженні ОСОБА_4 не затримувався, запобіжний захід не застосовувався. 
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, 

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст. 162 КК України та призначити покарання - 2 (два) роки обмеження волі.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків,шляхом приєднання до покарання, призначеного за даним вироком, частково невідбутого покарання за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21.03.2025 - 5 (п`ять) років позбавлення волі, виходячи, що згідно ч.1 ст.72 КК України, 2 дні обмеження волі відповідають одному дню позбавлення волі, остаточно призначити до відбуття ОСОБА_4 покарання - 6 (шість) років позбавлення волі.
Строк відбуття покарання рахувати з 25.08.2026.
Речові докази:
-DVD диски для лазерних систем зчитування, з інформацією - залищити у матеріалах кримінального провадження;
-розкладний ніж, що переданий в камеру схову Луцького РУП ГУНП у Волинській області - знищити; 
-виріб (чотки) із написом «ОСОБА_9», що переданий в камеру схову Луцького РУП ГУНП у Волинській області - повернути за належністю законному володільцеві - ОСОБА_4 .
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 в доход держави 4 813 (чотири тисячі вісімсот тринадцять) грн. 60 (шістдесят) коп. судових витрат по справі за проведення судової експертизи.
Арешт, накладений на майно, згідно ухвали слідчого судді від 27.07.2026, відповідно до ч.4 ст.174 КПК України - скасувати. 
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Луцький міськрайонний суд, а обвинуваченим ОСОБА_4 у той же строк, з моменту вручення копії судового рішення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Луцького міськрайонного суду         ОСОБА_1