ПОСТАНОВА 
Іменем України

30 червня 2026 року         м. Кропивницький

справа № 404/2319/26
провадження № 22-ц/4809/1237/26 

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючий суддя – Дьомич Л. М. (суддя-доповідач),
судді – Єгорова С.М., Карпенко О.Л.
за участю секретаря Зайченко В.К.

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Фортечного районного суду міста Кропивницького від 01 травня 2026 року (суддя Мохонько В.В.), -

В С Т А Н О В И В :

Предмет позову, обґрунтування 
У березні 2026 року ОСОБА_1 звернувся до Фортечного районного суду міста Кропивницького з позовною вимогою до Приватного акціонерного товариства «Кіровоградобленерго» про визнання незаконним відключення від електричної мережі житлового будинку, зобов`язання відновити електропостачання та стягнення моральної шкоди.

В обґрунтування зазначив, що його як споживача електричної послуги, помешкання, в якому проживає, безпідставно та невмотивовано відключили від послуги. 

Заява про забезпечення позову
30 квітня 2026 року представник позивача ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою, в якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом зобов`язання Кропивницькі міські ЕМ ПрАТ «Кіровоградобленерго» тимчасово відновити електропостачання у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , до ухвалення судового рішення у цій справі.

В обґрунтування заяви зазначено, що відповідач незаконно припинив постачання електроенергії у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що є єдиним місцем проживання позивача. Такі дії відповідача спричинили значні порушення прав позивача, оскільки він є фактичним споживачем електроенергії та користується нею для забезпечення життєвих потреб, у тому числі опалення в холодну пору року, але в умовах опалювального сезону та температури -15°C він залишився без світла та можливості обігріву житла. Вказує, що наявність електроенергії в житловому будинку позивача є життєво необхідною, а судовий розгляд по справі, враховуючи завантаженість судів, може тривати досить довго, тому існує реальна загроза заподіяння непоправної шкоди здоров`ю позивача та значного погіршення соціально-побутових умов життя.

Судова ухвала

Ухвалою Фортечного районного суду міста Кропивницького від 01 травня 2026 року у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_3 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Кіровоградобленерго», третя особа: ОСОБА_4 про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії, відмовлено.

Суд виснував, що обраний позивачем спосіб забезпечення позову містить вимоги, тотожні вимогам позовної заяви, а тому зважаючи на предмет позову та виходячи з положень ч. 10 ст.150 ЦПК України, відсутні підстави для задоволення заяви представника позивача про забезпечення позову.

Апеляційна скарга
03 травня 2026 року (зареєстровано апеляційним судом 04 травня 2026 року) до Кропивницького апеляційного суду в системі «Електронний суд» надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Васильченко Зоя Сергіївна на ухвалу Фортечного районного суду міста Кропивницького від 01 травня 2026 року.
Представник позивача Васильченко Зоя Сергіївна не погоджуючись з судовою ухвалою просить скасувати її та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву про забезпечення позову. 
В обґрунтування оскарження наводить норми права, яким регулюється питання забезпечення позову, акцентуючи увагу, на абзац 4 пункту 7.11 ПРРЕЕ, яким встановлено, що на період розгляду судом спірних питань щодо порушення споживачем цих Правил та/або умов договорів, наявність яких передбачена цими Правилами, припинення електропостачання такого споживача, пов`язане з оскаржуваним фактом порушення, не здійснюється за умови своєчасного надання споживачем до моменту відключення відповідної ухвали суду про прийняття позовної заяви до розгляду. Відкриття провадження у справі після факту відключення споживача є підставою для відновлення електропостачання. 

Отже, ініціювання позивачем спору про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії є підставою для забезпечення електропостачання позивачу на час розгляду справи в суді.

Предметом заяви про забезпечення позову у справі є тимчасове відновлення електропостачання споживача, в той час як предметом позову у даній справі є негайне відновлення електропостачання. Таким чином, позовні вимоги у справі жодним чином не є тотожними заходу забезпечення позову.

Відзив на апеляційну скаргу
Представник відповідача ПрАТ «Кіровоградобленерго» Кучерявий В.В. у відзиві на апеляційну скаргу наголошує, що запропонований представником позивача захід забезпечення позову повністю співпадає з предметом позову, оскільки як негайне, так і тимчасове відновлення електропостачання мають ідентичний фактичний та юридичний результат – відновлення розподілу електричної енергії до об`єкта споживача, а отже фактично означає попереднє виконання можливого рішення суду та призводить до вирішення спору по суті без розгляду справи в загальному порядку, тому просить оскаржувану ухвалу залишити без змін та відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Рух справи
03 травня 2026 року (зареєстровано апеляційним судом 04 травня 2026 року) до Кропивницького апеляційного суду в системі «Електронний суд» надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Васильченко Зоя Сергіївна, на ухвалу Фортечного районного суду міста Кропивницького від 01 травня 2026 року, якою відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову. 

05 травня 2026 року ухвалою Кропивницького апеляційного суду витребувано із Фортечного районного суду міста Кропивницького копії матеріалів, необхідних для розгляду апеляційної скарги на ухвалу Фортечного районного суду міста Кропивницького від 01 травня 2026 року.

20 травня 2026 року апеляційним судом зареєстровано надходження матеріалів оскарження Фортечного районного суду міста Кропивницького від 01 травня 2026 року.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 22 травня 2026 року відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Фортечного районного суду міста Кропивницького від 01 травня 2026 року; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу до 08 червня 2026 року.

22 травня 2026 року підготовчі дії у справі закінчено; справу призначено до розгляду в Кропивницькому апеляційному суді на 30 червня 2026 року о 12 год 30 хв, про що постановлено відповідну ухвалу.

24 червня 2026 року до Кропивницького апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Васильченко Зоя Сергіївна про участь у судовому засіданні 30 червня 2026 року та всіх наступних судових засіданнях у даній справі у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 30 червня 2026 року заяву адвоката Васильченко Зої Сергіївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , про участь у судових засіданнях у даній справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено.

Позиція сторін
Учасники справи про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується довідками про доставку електронних документів.

Представник відповідача ПрАТ «Кіровоградобленерго» Кучерявий В.В. у суді підтримав висновки суду, просив про незмінність судового рішення та відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Апелянт у судове засідання не з`явився, представник Васильченко Зоя Сергіївна подала письмову заяву 30 червня 2026 року про розгляд справи за відсутності сторони, за ст. 372 ЦПК неявка сторони не перешкоджає розгляду.

Позиція апеляційного суду

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частин 1, 2, 4 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги за наявними у ній доказами, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції не відповідає зазначеним нормам закону, а тому вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню частково. 
Норми права
Згідно ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.
Так, позивач звернувся до суду з позовом про визнання незаконним відключення від електричної мережі, зобов`язання відновити електропостачання та стягнення моральної шкоди. 
Обставини справи, пов`язані із забезпеченням позову
22 липня 2025 року Кропивницький міський ЕМ ПрАТ «Кіровоградобленерго» відключив домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 від електричної мережі.
11 березня 2026 року ухвалою Фортечного районного суду міста Кропивницького відкрито провадження по вищевказаній цивільній справі.
Відповідно до положень пункту 7.11 розділу VII Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312, на період розгляду судом спірних питань щодо порушення споживачем цих Правил та/або умов договорів, наявність яких передбачена цими Правилами, припинення електропостачання такого споживача, пов`язане з оскаржуваним фактом порушення, не здійснюється за умови своєчасного надання споживачем до моменту відключення відповідної ухвали суду про прийняття позовної заяви до розгляду. Відкриття провадження у справі після факту відключення споживача є підставою для відновлення електропостачання.

Мотиви апеляційного суду

ОСОБА_1 стверджує, що ініціювання позивачем спору про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії є підставою для забезпечення електропостачання позивачу на час розгляду справи в суді, згідно положень абзацу 4 пункту 7.11 ПРРЕЕ. Відтак, просив вжити заходи забезпечення позову шляхом зобов`язання Кропивницькі міські ЕМ ПрАТ «Кіровоградобленерго» тимчасово відновити електропостачання у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , до ухвалення судового рішення у цій справі.

За вимогами ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. 

Як роз`яснено у постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18 вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі №753/22860/17 зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

Колегія суддів зауважує, що обранням належного заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із вимогами позивача, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи. Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав інших осіб, не залучених до участі у справі. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову слід враховувати, що такими заходами не повинні порушуватися права осіб, що не є учасниками справи, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.

Як встановлено апеляційним судом позивач в порядку вимог ст.ст. 151, 152 ЦПК звернувся до суду із заявою про забезпечення позову.

Обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову є процесуальним обов`язком заявника.
Подана заява про забезпечення позову містить доводи щодо необхідності вжити заходів забезпечення позову. 

Так, у заяві про забезпечення позову позивач стверджує, що ініціювання позивачем спору про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії є підставою для забезпечення електропостачання позивачу на час розгляду справи в суді.

Наявність або відсутність підстав для забезпечення позову суд вирішує у кожній конкретній справі з урахуванням установлених фактичних обставин такої справи та загальних передумов для вчинення відповідної процесуальної дії.

Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, не існує універсального алгоритму застосування заходів забезпечення позову, оскільки їх вжиття (або відмова у такому) знаходиться у прямій залежності від фактичних обставин кожного конкретного спору.

Під час вирішення питання про забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Суд констатує, що вжиття заходу забезпечення позову у справі має відповідати вимогам процесуального законодавства щодо розумності, обґрунтованості, адекватності, збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, доведеності обставин щодо ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття такого заходу.
Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними з заявленими позивачем вимогами. 
Суд першої інстанції зазначив, що передумовою відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову є те, щообраний позивачем спосіб забезпечення позову містить вимоги, тотожні вимогам позовної заяви, а тому зважаючи на предмет позову та виходячи з положень ч. 10 ст.150 ЦПК України, відсутні підстави для задоволення заяви представника позивача про забезпечення позову.
Разом з тим, судом першої інстанції не враховано правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 344/13201/23 від 11 лютого 2026 року, за наслідком відступу від висновків, викладених у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06 травня 2024 року у справі № 922/5196/23, виходить що вирішення питання про відновлення / припинення або обмеження електропостачання на підставі пункту 7.11 ПРРЕЕ здійснюється з використанням інституту процесуального права – забезпечення позову шляхом заборони відключення електропостачання такого споживача на час вирішення справи про оскарження факту порушення споживачем цих Правил та/або умов договорів. Це відповідатиме завданням та основним засадам судочинства. 

Таким чином ВП ВС виснувала, що відповідно до абзацу четвертого пункту 7.11 ПРРЕЕ на період розгляду судом спірних питань щодо порушення споживачем Правил та/або умов договорів, наявність яких передбачена цими Правилами, припинення електропостачання такого споживача, пов`язане з оскарженим фактом порушення, не здійснюється за умови своєчасного надання споживачем до моменту відключення відповідної ухвали суду про прийняття позовної заяви до розгляду. Відкриття провадження у справі, після факту відключення споживача, є підставою для відновлення електропостачання.

Абзац четвертий пункту 7.11 ПРРЕЕ регулює правовідносини між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання) лише на період розгляду судом спірних питань. 

Отже, ініціювання споживачем спору щодо порушення ПРРЕЕ є самостійною підставою для того, щоб позивача не відключали від електропостачання з підстав існування спору щодо правомірності припинення електропостачання.

Підставою для незастосування заходів щодо припинення електропостачання споживачу є ухвала про прийняття позовної заяви, а відкриття провадження у справі після факту відключення споживача, є підставою для відновлення електропостачання.

Мета застосування пункту 7.11 ПРРЕЕ збігається з метою забезпечення позову, а тому його реалізацію необхідно здійснювати в межах відповідного спору до ухвалення судового рішення по суті справи.

Вирішення питання щодо відновлення / припинення або обмеження електропостачання на підставі пункту 7.11 ПРРЕЕ здійснюється шляхом використання інституту процесуального права – забезпечення позову, це відповідатиме завданням та основним засадам судочинства. 

Водночас, вирішуючи питання про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову судом першої інстанції не звернуто увагу на вимоги ст. 48 ЦПК України.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Колегією суддів встановлено, що відповідно до позовної заяви відповідачем у справі позивачем зазначено ПрАТ «Кіровоградобленерго», ЄДРПОУ 23226362. Водночас, у заяві про забезпечення позову представник позивача ОСОБА_2 , звертаючись до суду, просить вжити заходи забезпечення позову шляхом зобов`язання Кропивницькі міські ЕМ ПрАТ «Кіровоградобленерго» тимчасово відновити електропостачання у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до частини другої статті 48 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи. Юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону (абзац 1 частини першої статті 92 ЦК України).

Оскільки, Кропивницькі міські електричні мережі є виробничим структурним підрозділом у єдиній системі ПрАТ «Кіровоградобленерго» та здійснюють діяльність із розподілу електричної енергії від імені Товариства, ця особа не має статусу юридичної особи та суб`єкта господарювання. Відтак, Кропивницькі міські ЕМ не володіють самостійною процесуальною дієздатністю, а тому не можуть виступати стороною чи брати участь у судових процесах, у зв`язку з чим вирішувати забезпечення позову шляхом зобов`язання вчинити дії структурним підрозділом юридичної особи, а не самої юридичної особи, суперечить вимогам законодавства. 
Встановивши зазначені в ухвалі суду першої інстанції вище порушення, з огляду на межі розгляду справи судом апеляційної інстанції, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване судове рішення у даній справі підлягає скасуванню повністю, а у задоволенні заяви про забезпечення позову у відповідності до вимог частини 7 статті 153 ЦПК України необхідно відмовити.
Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи , недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими згідно пунктів 1 та 2 частини першої статті 379 ЦПК України є підставами для скасування ухвали суду першої інстанції з ухваленням нового про відмову в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.
За таких обставин, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково, ухвала Фортечного районного суду міста Кропивницького від 01 травня 2026 року скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Ухвалу Фортечного районного суду міста Кропивницького від 01 травня 2026 року скасувати.

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, відмовити. 

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 07.07.2026року.

Головуючий суддя   Л. М. Дьомич
Судді С.М. Єгорова 

О.Л. Карпенко