ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2026 року м. Львів | | Справа № 380/9114/25 пров. № А/857/43545/25

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого-судді Боршовського Т.І., 
суддів Гінди О.М.,
Заверухи О.Б., 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22.09.2025 року в справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та зобов`язання до вчинення дій, -

суддя в 1-й інстанції – Сидор Н.Т.,
час ухвалення рішення – 22 вересня 2025,
місце ухвалення рішення – м.Львів,
провадження – письмове.
ВСТАНОВИВ:
І. ОПИСОВА ЧАСТИНА.
ОСОБА_1 (далі – позивач) звернулася через представника – адвоката Єрьоміну Вікторію Анатоліївну (далі – представник) в суд з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі – відповідач), в якому просить: 
- визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування і виплати в неналежному розмірі ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 06.03.2019; 
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 індексацію-різницю грошового забезпечення відповідно до вимог абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 в розмірі 4 101,55 грн. щомісяця за період з 01.03.2018 по 06.03.2019, а також провести виплату індексації-різниці грошового забезпечення із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду (далі – Суд першої інстанції) від 22.09.2025 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації-різниці грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 06.03.2019 відповідно до абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 щомісячну індексацію-різницю грошового забезпечення у розмірі 4 087,11 грн щомісячно за період з 01.03.2018 по 06.03.2019 відповідно до абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44. Відмовлено в задоволенні решти позовних вимог.
Приймаючи оскаржене рішення, Суд першої інстанції керувався нормами Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон № 2011-XII), Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 № 1282-XII (далі -Закон № 1282-XII), Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, якою затверджений Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі - Порядок № 1078), Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» (далі - Постанова № 1013), з урахуванням правових висновків Верховного Суду. Суд дійшов висновку, що індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення військовослужбовця, є однією з державних гарантій щодо оплати праці, тому така підлягає обов`язковому нарахуванню та виплаті та не відноситься до дискреційних повноважень відповідача. Враховуючи, що з 01.03.2018 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 року № 704 (далі - Постанова № 714), якою встановлені нові розміри окладів військовослужбовців, та з огляду на правила пунктів 5, 10-2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що березень 2018 року став місяцем підвищення доходу позивача, за яким потрібно здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення. Відповідно до абзацу 5 пункту 4 Порядку № 1078 сума індексації за березень 2018 року розраховується як: прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 березня 2018 року помножений на величину приросту індексу споживчих цін і поділений на 100: 1 762,00 грн. х 253,30% / 100 = 4463,15 грн. Таким чином, сума можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року становила 4463,15 грн. З огляду на абзац 4 пункту 5 Порядку № 1078 позивач має право на отримання суми індексації-різниці, оскільки сума можливої індексації у березня 2018 року перевищує розмір підвищення доходу в березні 2018 року (з урахуванням усіх складових грошового доходу, які не мають разового характеру), позивач має право на отримання «індексації-різниці» у фіксованому розмірі, починаючи з 01.03.2018. Водночас сума індексації-різниці, визначена позивачем у розмірі 4101,55 грн. є помилковою, що є підставою в цій частині для відмови в позові.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення постановлене за неправильного застосування норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права, а тому просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові повністю. Вимоги апеляційної скарги зводяться до такого. 
Апелянт, посилаючись на положення Порядку № 1078, не погоджується із висновками Суду першої інстанції щодо застосування місяцем обчислення індексу споживчих цін, під час розрахунку індексації грошового забезпечення, січня 2008 року. Наголошує, що з прийняттям Постанови № 1013, якою змінено порядок проведення індексації, для проведення подальшої індексації доходів. З огляду на зростання доходу в грудні 2015, обчислення індексу споживчих цін починається з січня 2016 року. Також відповідач наголошував на необґрунтованості вимог позивача щодо виплати йому індексації грошового забезпечення у фіксованій величині, оскільки розмір посадового окладу військовослужбовців збільшився з 01.03.2018 року з прийняттям постанови КМУ № 704 від 30.08.2017 року. Вказує, що у разі підвищення посадового окладу у березні 2018 року порівняння суми підвищення грошового забезпечення мало здійснюватися не у порівнянні із розміром грошового забезпечення, який склався у попередньому місяці, а з урахуванням посадового окладу до та після його підвищення та всіх складових грошового забезпечення, які були встановлені на березень 2018 року. Наприклад, якщо в умовах березня 2018 року надбавка за виконання особливо важливих завдань та щомісячна додаткова грошова винагорода не нараховувались, то при проведенні порівняння ці виплати не повинні враховуватись. Натомість, надбавка за особливості проходження служби включається до розрахунку. Крім того, у разі якщо у лютому 2018 року надбавка за вислугу років була встановлена у розмірі 10%, а у березні 2018 року - 25%, то при проведенні порівняння застосовується саме 25%, а не 10%, які були встановлені у лютому 2018 року. Це саме стосується премії. Відтак, вказує, що підвищення грошового доходу позивача у березні 2018 року перевищило суду ймовірної індексації грошового забезпечення, у зв`язку з чим права на отримання індексації-різниці у позивача немає. Однак суд першої інстанції безпідставно відхилив вказані доводи, викладені у відзиві на позовну заяву. Таким чином, відповідач діяв у межах та у спосіб, визначені законами та іншими нормативними актами України під час нарахування та виплати грошового забезпечення позивачу. 
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечив доводи апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Враховуючи, що рішення Суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), Суд апеляційної інстанції в порядку пункту 3 частини першої статті 311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. 
В силу вимог частини четвертої статті 229 КАС України, оскільки розгляд справи здіййснюється в порядку письмового провадження, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
ІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА.
1. ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.
Позивач у період з 28.07.2016 по 06.03.2019 проходила військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 .
У період з 01.03.2018 по 06.03.2019 позивачу не нараховувалася та не виплачувалася індексація-різниця грошового забезпечення.
Позивач звернулася до відповідача із запитом на інформацію, в якому, окрім отримання інформації та документів, також просила провести перерахунок та виплату за період з 01.03.2018 по 06.03.2019 індексації грошового забезпечення відповідно до пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17.07.2003, та з урахуванням раніше виплачених цін.
Листом від 30.04.2025 Військова частина НОМЕР_1 повідомила позивача про відсутність правових підстав для перерахунку та виплати індексації. Зокрема, відповідач вказав, що розмір підвищення перевищував суму можливої індексації, а тому остання не має права на отримання різниці між сумою індексації та розміром підвищення грошового забезпечення. 
Не погоджуючись із бездіяльністю відповідача, позивач звернувся з позовом до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

2. ОЦІНКА СУДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ. ВИСНОВКИ.
В статті 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» (далі - Закон № 1282-ХІІ) наведено визначення таких понять: «індексація грошових доходів населення» - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг; «індекс споживчих цін» - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання; «поріг індексації» - величина індексу споживчих цін, яка надає підстави для проведення індексації грошових доходів населення.
Перелік об`єктів індексації установлено частиною першою статті 2 Закону № 1282-ХІІ, згідно з якою індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру. До таких об`єктів індексації, у силу абзацу 4 частини першої статті 2 Закону № 1282-ХІІ, належить оплата праці (грошове забезпечення).
Межі індексації визначені частиною шостою статті 2 Закону № 1282-ХІІ, згідно з якою індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Статтею 3 Закону № 1282-ХІІ передбачено, що індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.
Підстави для проведення індексації визначено статтею 4 Закону № 1282-ХІІ.
За правилами частини першої статті 4 Закону № 1282-ХІІ індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
Частина друга статті 4 Закону № 1282-ХІІ передбачає, що обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.
Згідно з частиною третьою статті 4 Закону № 1282-ХІІ для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.
Відповідно до частини четвертої статті 4 Закону № 1282-ХІІ підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.
Згідно з пунктом 1 Порядку № 1078, у редакції на момент виникнення спірних правовідносин, цей акт визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, державних та приватних виконавців, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.
Пункт 1-1 Порядку № 1078 загалом дублює приписи статей 3, 4 Закону № 1282-ХІІ, деталізуючи відповіді на питання про те, коли проводиться індексація.
Так, пунктом 1-1 Порядку № 1078 встановлено, що підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.
Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка.
Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.
Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з березня 2003 року - місяця опублікування Закону України від 06.02.2003 № 491-IV «Про внесення змін до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».
Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці 2 цього пункту.
За змістом абзацу 5 пункту 2 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема грошове забезпечення військовослужбовців.
Абзаци 2, 4 пункт 4 Порядку № 1078 деталізують межі індексації, які законодавець обумовив в частині шостій статті 2 Закону № 1282-ХІІ.
Так, абзац 2 пункту 4 Порядку № 1078 визначає, що оплата праці, у тому числі працюючим пенсіонерам, грошове забезпечення, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, допомога по безробіттю, що надається залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії індексуються у межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.
Натомість абзац 4 пункту 4 Порядку № 1078 установлює, що частина грошових доходів, яка перевищує прожитковий мінімум, встановлений для відповідних соціальних і демографічних груп населення, індексації не підлягає.
Питання про те, як саме визначається сума індексації, регулювалося абзацом 6 пункту 4 Порядку № 1078, а з 15.03.2018 - абзацом 5 цього ж пункту, норми яких є тотожними і передбачають, що сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.
Пункт 5 Порядку № 1078 застосовується з 01.12.2015 у новій редакції на підставі постанови Уряду № 1013 від 09.12.2015.
Абзац 1 пункту 5 Порядку № 1078 у вказаній редакції передбачав, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.
Цей же абзац діяв з 15.03.2018 до 01.04.2021 (у редакції постанови Уряду № 141 від 28.02.2018) встановлював, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.
Абзац 2 пункту 5 Порядку № 1078 застосовується з 01.12.2015 дотепер у редакції постанови Уряду № 1013 від 09.12.2015 і передбачає, що обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
Абзац 3 пункту 5 Порядку № 1078 застосовувався з 01.12.2015 у редакції постанови Уряду № 1013 від 09.12.2015 і передбачав, що сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.
Цей же абзац з 15.03.2018 дотепер діє у редакції постанови Уряду № 141 від 28.02.2018 та передбачає, що сума індексації у місяці підвищення грошових доходів, зазначених у абзаці першому цього пункту, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу.
Абзац 4 пункту 5 Порядку № 1078 застосовується з 01.12.2015 дотепер у редакції постанови Уряду № 1013 від 09.12.2015 і встановлює таке правило: якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.
Абзац 5 пункту 5 Порядку № 1078 застосовувався з 01.12.2015 до 01.04.2021 у редакції постанови Уряду № 1013 від 09.12.2015 і передбачав, що у разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.
Абзац 5 пункту 5 Порядку № 1078 застосовується з 02.04.2021 у редакції постанови Уряду № 278 від 31.03.2021 і передбачає, що у разі зростання грошового доходу за рахунок інших його складових без підвищення тарифних ставок (посадових окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення грошового доходу. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (посадового окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові грошового доходу, які не мають разового характеру.
Абзац 6 пункту 5 Порядку № 1078 діяв з 01.12.2015 у редакції постанови Уряду № 1013 від 09.12.2015 і передбачав, що до чергового підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.
Цей же абзац з 15.03.2018 до 01.04.2021 діяв у редакції постанови Уряду № 141 від 28.02.2018 і передбачав, що до чергового підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.
Цей же абзац з 02.04.2021 діє у редакції постанови Уряду № 278 від 31.02.2021 і передбачає, що до чергового підвищення тарифних ставок (посадових окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, крім щомісячних страхових виплат потерпілим на виробництві (з урахуванням виплат на необхідний догляд за потерпілим) та членам їх сімей, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.
Абзац 1 пункту 1 статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII) передбачає, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Пункт 2 статті 9 цього Закону встановлює, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Абзац 2 пункту 3 статті 9 Закону № 2011-XII передбачає, що грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам від 11.06.2008 № 260 (далі - Інструкція № 260) була чинною з 25.07.2008 до 20.07.2018.
Пункт 1.2 розділу І Інструкції № 260 передбачав, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Пункт 1.9 розділу І Інструкції № 260 установлював, що грошове забезпечення військовослужбовцям виплачується за місцем штатної служби в поточному місяці за минулий.
Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 (далі - Порядок № 260) набрав чинності 20.07.2018.
Пункт 2 розділу І Порядку № 260 у первинній редакції передбачав, що грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення. До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років. До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; премія. До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди; допомоги.
На підставі наказу Міністерства оборони України від 01.06.2020 № 180 «Про затвердження Змін до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» були внесені зміни до переліку щомісячних додаткових та щомісячних одноразових видів грошового забезпечення.
Цей наказ набрав чинності 30.06.2020 і відтоді пунктом 2 розділу І Порядку № 260 було установлено, що до щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.
Стосовно одноразових додаткових видів грошового забезпечення, то пункт 2 розділу І Порядку № 260 саме у зазначеній редакції передбачав, що до них належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.
Абзац 2 пункту 8 розділу І Порядку № 260 визначає, що грошове забезпечення виплачується: щомісячні основні та додаткові види - в поточному місяці за минулий; одноразові додаткові види - в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України).
Рішення суду першої інстанції за змістом апеляційної скарги фактично оскаржене в частині задоволених позовних вимог. З огляду на це, не є предметом апеляційного перегляду рішення в частині відмовлених позовних вимог.
Суд апеляційної інстанції, перевіряючи в межах доводів та вимог апеляційної скарги законність і обґрунтованість рішення, погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на такі мотиви.
Ключове питання справи фактично стосується відповідності висновку суду першої інстанції практиці Верховного Суду щодо застосування норм абзаців 3-6 пункту 5 Порядку № 1078 у контексті з`ясування наявності/відсутності підстав для нарахування й виплати позивачу з 01.03.2018 по 06.03.2019 індексації-різниці грошового забезпечення у конкретній сумі.
Механізм індексації має універсальний характер, позаяк індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру. Водночас правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють наступне виникнення права на отримання індексації (пункт 44 постанови Верховного Суду від 27.04.2021 у справі № 380/1513/20).
Виплата індексації грошового забезпечення здійснюється за місцем перебування військовослужбовців на грошовому забезпеченні і обмежене фінансування жодним чином не впливає на право позивача отримати індексацію грошового забезпечення (постанови Верховного Суду від 19.07.2019 у справі № 240/4911/18, від 07.08.2019 у справі № 825/694/17, від 20.11.2019 у справі № 620/1892/19).
Реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних, чинних на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань (постанова Верховного Суду від 16.06.2020 у справі № 206/4411/16-а).
Порядок № 1078 у редакції, яка застосовувалася до 01.12.2015, містив поняття «базовий місяць». Базовим місяцем вважався той місяць, у якому відбулося підвищення мінімальної заробітної плати, пенсій, стипендій виплат із соціального страхування чи зростання грошових доходів населення без перегляду їхніх мінімальних розмірів (за рахунок постійних складових зарплати). Базовий місяць визначали окремо для кожного працівника у випадку, коли заробітна плата зростала внаслідок підвищення тарифної ставки (окладу) або за рахунок будь-якої її постійної складової.
09.12.2015 Кабінет Міністрів України видав постанову № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» (далі - Постанова № 1013). Цією постановою були внесені зміни до Порядку № 1078.
Порівняльний аналіз положень пунктів 5, 10-1, 10-2 Порядку № 1078 свідчить про те, що внаслідок змін, унесених Постановою № 1013, з 01.12.2015 діють єдині правила проведення індексації при підвищенні заробітної плати працівників, незалежно від дати їхнього прийняття, переведення, виходу на роботу чи зростання заробітної плати за рахунок будь-якої її постійної складової.
Внаслідок цих змін Порядок № 1078 у редакції, що застосовується з 01.12.2015, не містить поняття «базовий місяць» і передбачає уніфікований механізм визначення індексації у разі підвищення заробітної плати.
Для проведення індексації з 01.12.2015 замість терміну «базовий місяць» використовується поняття «місяць підвищення доходу», яке має інший зміст.
Місяць підвищення доходу - це місяць, у якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Таке визначення цього поняття висновується із системного тлумачення пункту 5 Порядку № 1078 у редакції, яка набрала чинності з 01.12.2015.
Місяць підвищення доходу при зростанні заробітної плати визначається тільки в разі, якщо підвищена тарифна ставка (оклад). Тож із 01.12.2015 зростання заробітної плати за рахунок інших постійних її складових, без підвищення тарифної ставки (окладу), не призводить до визначення нового місяця підвищення доходу.
У цьому полягає одна з основних відмінностей понять «місяць підвищення доходу» та «базовий місяць», позаяк визначення останнього залежало також від факту зростання заробітної плати за рахунок будь-якої її постійної складової.
Водночас вилучення терміну «базовий місяць» та запровадження «місяць підвищення доходу» не вплинуло на правило обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації. Як у «базовому місяці», так і у «місяці підвищення доходу» індекс обчислення споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків, а обчислення цього індексу для проведення подальшої індексації здійснюється наростаючим підсумком із наступного місяця.
З 01.12.2015 відправною точкою для визначення місяця підвищення доходу позивачки та початку обчислення індексу споживчих цін наростаючим підсумком є місяць останнього підвищення тарифної ставки (окладу) за посадою, яку вона займала.
Крім цього, Порядок № 1078 передбачає можливість виплати двох видів індексації грошового доходу, умовно кажучи, «поточної» та «індексації-різниці».
З 01.12.2015 в абзацах 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078 по суті йдеться про поняття «індексація-різниця», право на яку виникає тільки тоді, коли у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) розмір доходу менший суми можливої індексації, визначеної в цьому місяці.
Абзаци 3, 4 пункту 5 Порядку № 1078 у редакціях, які застосовувалися з 01.12.2015, передбачали обставини, за наявності яких у місяці підвищення доходу індексація (не)нараховується, а саме: сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 3); сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалася у місяці підвищення доходу (абзац 4).
Якщо у місяці підвищення тарифних ставок (окладів) сума цієї індексації нараховується, то абзац 6 пункту 5 Порядку № 1078 додатково указував, що ця сума індексації-різниці виплачується до наступного підвищення тарифних ставок (окладів) і до неї надалі додається поточна індексація, яка складається, коли величина індексу споживчих цін перевищує поріг індексації у розмірі 103 відсотки.
Системний аналіз пункту 1, абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078 дає підстави зробити висновок, що нарахування й виплата суми індексації-різниці мають щомісячний фіксований характер, гарантуються законом і є обов`язковими для підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності і господарювання, а також для фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.
Ураховуючи те, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці, та з огляду на правила й умови нарахування суми індексації-різниці, які встановлені абзацами 3, 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078, повноваження відповідача щодо виплати цієї суми індексації не є дискреційними. Водночас, обмежене фінансування відповідача не повинно впливати на право позивача отримати такий вид індексації грошового забезпечення.
З урахуванням того факту, що 01.03.2018 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 № 704, якою були встановлені нові розміри окладів військовослужбовців, та з огляду на правила пунктів 5, 10-2 Порядку № 1078, березень 2018 року став місяцем підвищення доходу позивача, за яким треба здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення.
Верховний Суд у постановах від 21 березня 2023 року у справі № 620/7687/21, від 22 березня 2023 року у справі № 380/1730/22, від 23.03.2023 у справі № 400/3826/21 (з урахуванням ухвали від 30.03.2023), від 28.08.2023 у справі № 420/17338/22, від 29.03.2023 у справі № 380/5493/21, від 06.04.2023 у справі № 420/11424/21, від 20.04.2023 у справі № 320/8554/21, від 24.01.2024 у справі № 200/11549/21, зробив висновок щодо застосування Постанови № 1013 та Порядку № 1078, в розрізі постанов Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 та від 30 серпня 2017 року № 704, які полягають в такому:
1) Постанова КМУ № 1013 змінила механізм індексації та замінила поняття «базовий місяць» на поняття «місяць підвищення доходу»;
2) після 01.12.2015 місяцем підвищення доходу є виключно місяць підвищення тарифної ставки (посадового окладу), а не будь-яке зростання інших складових заробітної плати чи грошового забезпечення;
3) Постанова № 1013 поширювалася на працівників бюджетної сфери, яким з 01.12.2015 були підвищені посадові оклади, однак не передбачала підвищення посадових окладів військовослужбовців, тому січень 2016 року не став для військовослужбовців місяцем підвищення доходу і не може автоматично вважатися відправною точкою для обчислення індексу споживчих цін;
4) після змін, внесених Постановою № 1013, обчислення індексу споживчих цін здійснюється для всіх працівників за єдиним правилом - з місяця, наступного за місяцем останнього підвищення тарифної ставки (посадового окладу) за відповідною посадою;
5) для визначення місяця підвищення доходу значення має не дата прийняття на службу, переведення чи інші кадрові зміни, а дата останнього підвищення посадового окладу за посадою;
6) повноваження державного органу щодо визначення місяця підвищення доходу не є дискреційними, оскільки цей місяць прямо визначається законодавством залежно від останнього підвищення посадового окладу; 
7) суб`єкт владних повноважень не може на власний розсуд визначати інший місяць для обчислення індексу споживчих цін, ніж місяць останнього підвищення посадового окладу за відповідною посадою. В період з 01.01.2008 до 01.03.2018 посадові оклади військовослужбовців визначалися постановою КМУ № 1294 та не змінювалися. Наступне підвищення посадових окладів військовослужбовців відбулося лише з 01.03.2018 на підставі постанови КМУ № 704. Відтак для нарахування індексації грошового забезпечення за період до 28.02.2018 місяцем підвищення доходу є січень 2008 року. З 01.03.2018, з огляду на правила пунктів 5, 10-2 Порядку № 1078, березень 2018 року став місяцем підвищення доходу позивача, за яким треба здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення; 
8)  приписи абзаців 3, 4 пункту 5 Порядку № 1078 вказують на суму індексації грошового забезпечення, яка мала б скластися у березні 2018 року, якби в тому місяці не відбулося підвищення окладів військовослужбовців. З огляду на це суму індексації грошового забезпечення, яка мала скластися у березні 2018 року, слід визначати на основі застосування січня 2008 року як місяця підвищення доходу, а не березня 2018 року;
9) з огляду на абзац 4 пункту 5 Порядку № 1078, позивач має право на отримання суми індексації-різниці за умови, якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року. В зв`язку із підвищенням у березні 2018 року доходу позивача військовій частині належало вирішити питання, чи має позивач право на отримання суми індексації-різниці, а якщо так, то у якому розмірі;
10) для правильного застосування абзаців 3, 4, 5, 6 пункту 5 Порядку № 1078, суд повинен встановити: розмір підвищення доходу позивача в березні 2018 року (А); суму можливої індексації грошового забезпечення позивача в березні 2018 року (Б); чи перевищує розмір підвищення доходу (А) суму можливої індексації (Б). Розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) визначається як різниця між сумою грошового забезпечення в березні 2018 року та сумою грошового забезпечення в лютому 2018 року. Сума можливої індексації грошового забезпечення в березні 2018 року (Б) визначається як результат множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, актуального для березня 2018 року, на величину приросту індексу споживчих цін у березні 2018 року, поділений на 100 відсотків (абзац 5 пункту 4 Порядку №1078). Якщо розмір підвищення доходу в березні 2018 року (А) дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року (Б), то це є підставою для нарахування й виплати позивачці індексації-різниці до чергового підвищення тарифних ставок (окладів) або до дати звільнення зі служби.
Отже, такий підхід до правозастосування апеляційний Суд визнає усталеним. З огляду на приписи частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», частини п`ятої статті 242 КАС України, апеляційний Суд враховує вказані висновки Верховного Суду при розгляді цієї справи.
Враховуючи наведені висновки Верховного Суду при оцінці спірних правовідносин, колегія суддів дійшла висновку, що у зв`язку з прийняттям Постанови № 1013, якою були внесені зміни серед іншого і до пункту 5 Порядку № 1078, з 01.01.2016 істотно змінився порядок нарахування індексації, оскільки "місяцем підвищення доходу" (місяцем, від якого починає обчислюватися зростання індексу споживчих цін, до досягнення ним порогу 103%) визначено місяць, у якому відбулося підвищення тарифних ставок (окладів) за посадою, а не підвищення розмірів мінімальної заробітної плати чи зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімального розміру. Розмір посадового окладу за посадою позивача був визначений постановою КМУ № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 07.11.2007, яка була чинною з 01.01.2008. Наступне підвищення окладів військовослужбовців відбулося з 01.03.2018, коли набрала чинності постанова КМУ «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 № 704. Таким чином, враховуючи правила пунктів 5, 10-2 Порядку № 1078, березень 2018 року став місяцем підвищення доходу позивача, за яким треба здійснювати обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації грошового забезпечення. Отже, з огляду на абзац 4 пункту 5 Порядку № 1078, військовослужбовець має право на отримання суми індексації-різниці за умови, якщо розмір підвищення його доходу в березні 2018 року дорівнює або є меншим за суму можливої індексації, що склалася у березні 2018 року. Якщо ця умова наявна, то розмір належної індексації-різниці визначається як різниця між сумою можливої індексації і розміром підвищення доходу. При цьому, суму індексації грошового забезпечення, яка мала скластися у березні 2018 року, треба визначати на основі застосування січня 2008 року, як місяця підвищення доходу, а не березня 2018 року.
Висновки Суду першої інстанції щодо застосування вказаних вище норм Порядку № 1078 відповідають викладеним вище висновкам Верховного Суду щодо їх застосування.
В спірному випадку, Судом першої інстанції досліджені обставини на предмет того, чи у зв`язку із підвищенням у березні 2018 року доходу, в позивача виникло право на отримання індексації-різниці, а якщо так, то у якому розмірі.
З матеріалів справи встановлено, що грошове забезпечення позивача за лютий 2018 року, яке виплачене згідно пункту 1.9 розділу І Інструкції № 260 у березні 2018 року, становило 7568,80 грн, а у березні 2018 року, виплачене у квітні 2018 року – 7944,84 грн.
Відтак, розмір підвищення грошового доходу становить (величина А) становить 376,04 грн. (7944,84 грн. - 7568,80 грн.).
Відтак, Суд першої інстанції правильно встановив, що грошовий дохід позивача в березні 2018 збільшився порівняно з лютим 2018 на 376,04 грн.
При цьому, суд першої інстанції слушно вказав на помилку проведеного позивачем розрахунку суми підвищення доходу, оскільки враховано місяці: лютий-березень 2018 року, у яких відповідно до пункту 1.9 розділу І Інструкції № 260 проводилась виплата грошового забезпечення за попередні січень та лютий 2018 року відповідно, тобто місяці, у яких не відбулось збільшення розміру посадового окладу. Тобто сума індексації-різниці, визначена позивачем у розмірі 4101,55 грн., є неправильною. Вказана помилка в розрахунку стала підставою для часткової відмови в позові. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що доводи апеляційної скарги за змістом дублюють доводи відзиву на позовну заяву, відповідач вказує, що у разі підвищення посадового окладу у березні 2018 року порівняння суми підвищення грошового забезпечення мало здійснюватися не у порівнянні із розміром грошового забезпечення, який склався у попередньому місяці, а з урахуванням посадового окладу до та після його підвищення та всіх складових грошового забезпечення, які були встановлені саме на березень 2018 року та у процентному розмірі саме за вказаний місяць. Зокрема, апелянт вказує, що за березень 2018 року надбавка за виконання особливо важливих завдань та щомісячна додаткова грошова винагорода не нараховувались, то при проведенні порівняння ці виплати не повинні враховуватись, натомість надбавка за особливості проходження служби включається до розрахунку. При цьому всі складові грошового забезпечення повинні враховуватися в процентному розмірі саме за березень 2018.
Суд першої інстанції дав оцінку таким доводам позивача та відхилив їх як помилкові. Суд апеляційної інстанції вважає мотиви, з яких Суд першої інстанції не погодився з вказаними доводами відповідача правильним, оскільки абзац 5 пункту 5 Порядку № 1078 передбачає, що у разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (посадового окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові грошового доходу, які не мають разового характеру. З огляду на те, що складові грошового забезпечення, вказані у довідці від 30.04.2025 № 175, не мають разового характеру, то такі підлягають врахуванню при визначенні розміру підвищення грошового доходу. При цьому для порівняння враховуються усі складові грошового забезпечення, які виплачувалися за лютий 2018, навіть якщо вони не передбачені до виплати в наступному місяці у зв`язку із зміною законодавства, за умови, що вони не носили разовий характер, в тому числі надбавка за виконання особливо важливих завдань та щомісячна додаткова грошова винагорода, та у відповідному відсотковому розмірі за цей місяць. Натомість за березень 2018 враховуються всі постійні складові грошового забезпечення, які нараховані та виплачені за вказаний місяць, та у відповідному відсотковому розмірі за цей місяць.
Сума індексації грошового забезпечення, яка мала бути виплачена у березні 2018 року, розраховується як: прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.03.2018 помножити на величина приросту індексу споживчих цін і поділити на 100 відсотків.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01.03.2018 відповідно до Закону України "Про Державний Бюджет України на 2018 рік" становить 1762,00 грн.
Для визначення величини приросту індексу споживчих цін в березні 2018 року необхідно розрахувати індекс споживчих цін в березні 2018 року наростаючим підсумком (шляхом перемноження індексів інфляції (поділених на 100), починаючи з місяця, наступного за місяцем останнього підвищення доходу, що передував поточному місяцю підвищення доходу, - до перевищення порогу індексації), від якого віднімається 100%.
Верховний Суд в постанові від 23 травня 2024 у справі 160/15411/23 навів розрахунок величини приросту індексу споживчих цін в березні 2018 року, застосовуючи січень 2008 року, як місяць останього підвищення доходу для військовослужбовців. Згідно розрахунку, величина приросту індексу споживчих цін в березні 2018 року становить 253,3%.
Отже, в арифметичному виразі сума індексації грошового забезпечення, яка мала бути виплачена у березні 2018 року становить: 1762,00 грн. (прожитковий мінімум для працездатних осіб) х 253,30% (приріст індексу споживчих цін) / 100 = 4463,15 грн. (величина Б).
Правильність визначення такої суми можливої індексації у березні 2018 року – 4463,15 грн. підтвердив Верховний Суд в постановах від 22 червня 2023 року по справі № 520/6243/22, від 30 листопада 2023 року по справі № 420/616/23, від 07 грудня 2023 року по справі № 360/381/23.
Відтак, сума можливої індексації у березня 2018 року (4463,15 грн., величина Б) перевищує розмір підвищення доходу у березні 2018 року (376,04 грн., величина А).
Отже, розрахунок Суду першої інстанції відповідає абзацу 4 пункту 5 Порядку № 1078: сума належної позивачу індексації у березні 2018 року розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу, а саме: 4463,15 грн ( величина Б) - 376,04 грн. (величина А) = 4087,11 грн.
Аргументи апелянта за своїм змістом фактично зводяться до заперечення наведених вище висновків Верховного Суду, тому суд їх відхиляє. Водночас Апеляційний Суд констатує, що Суд першої інстанції при вирішенні спору належно встановив фактичні обставини справи, правильно визначив характер спірних правовідносин та надав їм правову оцінку, що відповідає усталеним висновкам Верховного Суду щодо застосування норм права в аналогічних спорах.
Отже, Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що з урахуванням абзаців 3, 4 пункту 5 Порядку № 1078, починаючи з березня 2018 року позивач має право на отримання «індексації-різниці» у фіксованому розмірі 4087,11 грн. і до моменту наступного підвищення посадового окладу чи до дня звільнення. В спірному випадку по 06.03.2019. Оскільки відповідач такі дії не вчинив, то така бездіяльність є протиправною.
Щодо компенсації сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку № 44, то апеляційний Суд зазначає, що Постановою Кабінету Міністрів України № 44 від 15.01.2004 затверджений Порядок виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 6 січня 2005 р. N17, далі - Порядок № 44). Цей Порядок визначає умови та механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, співробітниками Служби судової охорони у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошова компенсація). Порядок № 44 містить такі норми: - грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, співробітникам Служби судової охорони, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби (пункт 2); - виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби, що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України "Про податок з доходів фізичних осіб" (пункт 3); - виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення (пункт 4); - грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення (пункт 5).
Індексація грошового забезпечення є складовою грошового забезпечення військовослужбовців і, як одна з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті. Таким чином, оскільки компенсація сум податку з доходів фізичних осіб є похідною виплатою від грошового забезпечення та підлягає виплаті одночасно із ним, то у разі здійснення перерахунку індексації грошового забезпечення позивача відповідач зобов`язаний також здійснити відповідну компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до Порядку № 44. Відтак Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для зобов`язання відповідача здійснити таку компенсацію одночасно з виплатою донарахованих сум індексації грошового забезпечення.
За змістом частини першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 Кодексу).
Згідно пункту 1 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
За приписами частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За наслідками апеляційного розгляду справи Суд апеляційної інстанції дійшов висновку відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення Суду першої інстанції залишити без змін, оскільки таке судове рішення є законним та обґрунтованим: ухвалене за повного та всебічного з`ясування обставин справи, що стосуються предмета спору, з наданням оцінки всім важливим аргументам учасників справи, відповідно до норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права.
Враховуючи, що Суд апеляційної інстанції залишив без змін рішення Суду першої інстанції, то відповідно до статті 139 КАС України нема підстав для нового розподілу судових витрат у справі.
Керуючись ст.ст. 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2025 року у справі № 380/9114/25 - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України протягом тридцяти днів з дня складення постанови.

Головуючий суддя | | Т. І. Боршовський
судді | | О. М. Гінда
| | О. Б. Заверуха