КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
вул. Солом`янська, 2-а, м. Київ, 03110
inbox@kia.court.gov.ua

Унікальний номер справи № 753/12222/26 Апеляційне провадження № 33/824/4096/2026 | Головуючий у суді першої інстанції - Заруба П.І. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2026 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі судді Оніщука М.І. розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , подану від його імені та в його інтересах адвокатом Еренценовим Євгенієм Валерійовичем, на постанову Дарницького районного суду міста Києва від 28 липня 2026 року про притягнення
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП: НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
до адміністративної відповідальності, передбаченої статтями 122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
В С Т А Н О В И В:
Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 28.07.2026 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 200 (двухсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 гривень в дохід держави.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 665,60 грн.
Не погодившись з постановою суду, 05.08.2026 ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Еренценов Є.В., оскаржив її в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та закрити провадження у справі у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративних правопорушень.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що матеріали справи не містять сукупності фактичних даних, які б з достатньою достовірністю підтверджували подію та склад інкримінованих правопорушень, оскільки в протоколах відсутні відомості про рух транспортних засобів, траєкторію та швидкість руху, точне зіткнення, сліди на проїзній частині.
Також вказує, що матеріали справи не містять жодного об`єктивного джерела доказів, яке б безпосередньо фіксувало момент контакту транспортних засобів та причинний зв`язок між діями водія автомобіля «Mazda» та автобуса.
Посилається на те, що на транспортному засобі ОСОБА_1 при огляді не було виявлено та зафіксовано жодних пошкоджень, що, на переконання апелянта, має пряме значення для встановлення самої події правопорушення.
ОСОБА_1  у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу з викладених в ній підстав та просив її задовольнити. Також пояснив, що факт пошкодження іншого транспортного засобу не зафіксував, тому продовжив рух далі. Водночас чув звуковий сигнал, який подавався іншим автомобілем. Зазначив, що міг зачепити колесом, оскільки автобус великий.
ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Про причини неявки у судове засідання апеляційний суд у встановленому законодавством порядку не сповістила.
З огляду на викладене, судом визнано за можливе розглянути справу за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та за відсутності ОСОБА_3 , яка належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, оскільки її неявка не перешкоджає розгляду справи (ч. 7 ст. 294 КУпАП).
Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на наступне.
Як встановлено судом першої інстанції, 22.05.2026 о 09-й годині 55 хвилин в м. Києві, просп. Григоренка, 32-д, водій ОСОБА_1 керував автобусом «Neoplan» д.н.з. НОМЕР_2 , не переконався в безпечності, не дотримався безпечного інтервалу, та здійснив зіткнення з транспортним засобом «Mazda» д.н.з. НОМЕР_3 , внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п. 2.3б, 12.1, 13.1 ПДР України.
Крім того, 22.05.2026 о 09-й годині 55 хвилин в м. Києві, просп. Григоренка, 23-д водій ОСОБА_1 керував автобусом «Neoplan» д.н.з. НОМЕР_2 , будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, місце ДТП залишив, чим порушив п. 2.10а ПДР України.
Таким чином, ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачені ст. 124, 122-4 КУпАП.
Встановивши, що ОСОБА_1 потрапивши в ДТП, здійснивши зіткнення з транспортним засобом «Mazda» д.н.з. НОМЕР_3 , залишив місце події, суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 порушив п. 12.1, 13.1, 2.10 а) ПДР України, а відтак вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ст. 124, 122-4 КУпАП.
Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Положеннями статті 1 КУпАП передбачено, що завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно з вимогами статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Вимогами статті 8 КУпАП передбачено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.
Відповідно до вимог статей 245, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, а орган чи посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з урахуванням положень, викладених у статтях 251, 252 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи і, керуючись законом та правосвідомістю, оцінити докази за своїм внутрішнім переконанням в їх сукупності.
Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України врегульовано Законом України «Про дорожній рух» та п. 1.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306.
Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
У відповідності до п. 2.3 ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: а) перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу; б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; в) на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів; г) під час руху на мотоциклі і мопеді бути в застебнутому мотошоломі і не перевозити пасажирів без застебнутих мотошоломів; ґ) не забруднювати проїзну частину та смугу відведення автомобільних доріг; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху; е) повідомляти дорожньо-експлуатаційним організаціям або уповноваженим підрозділам Національної поліції про виявлені факти створення перешкод для дорожнього руху; є) не вчиняти дій, внаслідок яких може бути пошкоджено автомобільні дороги та їх складові, а також завдано шкоди користувачам.
Пунктом 2.10.а. ПДР України встановлено, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: a) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.
Згідно п. 12.1. ПДР України, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу (п. 13.1. ПДР України).
Згідно ст. 122-4 КУпАП залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від одного до двох років, або адміністративний арешт на строк від десяти до п`ятнадцяти діб.
Відповідно до ст. 124 КУпАП порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
При вирішенні питання про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, 124 КУпАП, апеляційний суд приймає до уваги, що згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність особи, яка доведена достатніми та незаперечними доказами.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Апеляційний суд, з метою перевірки доводів апеляційної скарги, у повному обсязі дослідив наявні в матеріалах справи докази, які містяться в матеріалах справи та дійшов наступних висновків.
Відповідно до вимог ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення повинна бути зазначена суть адміністративного правопорушення, оскільки конкретність пред`явленого особі обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, забезпечує можливість організувати ефективний захист своїх інтересів.
Зі змісту протоколів про адміністративні правопорушення вбачається, що суть обвинувачення полягає в тому, що водій ОСОБА_1 , керуючи автобусом, не переконався в безпечності руху, не дотримався безпечного інтервалу, здійснив зіткнення із транспортним засобом «Mazda», внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, після чого залишив місце пригоди.
Вірними є висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, 124 КУпАП, зібраними у справі доказами, а саме:
протоколами про адміністративні правопорушення серії ЕПР1 № 676717 від 27.05.2026 та серії ЕПР1 № 676712 від 27.05.2026 в частині часу і місця вчинення правопорушень, даних про особу, яка його вчинила, ідентифікаційних ознак транспортного засобу, яким особа керувала;
схемою місця дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 22.05.2026 о 09:55, в якій зафіксовано положення транспортного засобу Mazda CX-5 д.н.з. НОМЕР_3 , після зіткнення, перелік видимих (зовнішніх) пошкоджень транспортного засобу, отриманих внаслідок ДТП, підписаною водієм автомобіля Mazda CX-5 д.н.з. НОМЕР_3 без зауважень; відомості відносно другого транспортного засобу не заповнені, втім зазначено місце зіткнення транспортних засобів;
письмовими поясненнями ОСОБА_3 від 22.05.2026, у яких остання пояснила, що керуючи автомобілем Mazda CX-5 д.н.з. НОМЕР_3 в м. Києві по вул. Петра Григоренка на перехресті з вул. Драгоманова, виїхала на перехрестя, зупинившись перед пішохідним переходом, щоб пропустити пішоходів та почула поштовх з лівого боку, який спричинив блакитний автобус з номерами НОМЕР_2 , після чого він об`їхав її автомобіль та покинув місце пригоди.
письмовими поясненнями водія ОСОБА_1 від 27.05.2026, який пояснив, що 22.05.2026 о 09 год. 55 хв., керуючи автобусом НОМЕР_2 , почув позаду автомобіля звуковий сигнал. Зупинившись, побачив чорну машину, яка поїхала, тому продовжив подальший рух автобусом. 
Зазначені докази в своїй сукупності дозволяють в повній мірі відтворити обставини настання дорожньо-транспортної пригоди та є достатніми для встановлення в діях ОСОБА_1 ознак адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, 124 КУпАП.
Дослідивши вказані докази та надавши їм належну правову оцінку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, 124 КУпАП, наявності підстав для притягнення його до відповідальності та накладення адміністративного стягнення.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що в матеріалах справи відсутні відомості про рух транспортних засобів, траєкторію та швидкість руху, точне зіткнення, сліди на проїзній частині, а також докази фіксації моменту контакту транспортних засобів та причинний зв`язок між діями водія автомобіля «Mazda» та автобуса апеляційним судом до уваги не приймаються, оскільки вказані обставини у своїй сукупності та взаємозв`язку повно і всебічно встановлені судом першої інстанції на підставі інших належних, допустимих та достовірних доказів, наявних у матеріалах справи.
Твердження про те, що на транспортному засобі ОСОБА_1 при огляді не було виявлено та зафіксовано жодних пошкоджень оцінюються апеляційним судом критично, з огляду на відсутність в матеріалах справи достатніх доказів на підтвердження зазначеного. Разом з цим, відсутність видимих пошкоджень на транспортному засобі ОСОБА_1 не спростовують наявності вини останнього у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, 124 КУпАП.
Слід вказати, що почувши звуковий сигнал іншого автомобіля, ОСОБА_1 повинен був зупинитися та пересвідчитися у відсутності настання дорожньо-транспортної пригоди, а також у безпечності свого подальшого руху, чого останній не зробив та продовжив свій подальший рух, залишивши місце пригоди.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині постанови, та зводяться лише до переоцінки доказів та незгоди апелянта з такими висновками, які узгоджуються з вимогами закону і з якими у суду апеляційної інстанції відсутні підстави не погодитися.
Отже, оцінюючи сукупність наявних в справі доказів, апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги щодо відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, 124 КУпАП, не відповідають встановленим обставинам справи та повністю спростовуються сукупністю досліджених в суді першої інстанції матеріалів справи про адміністративне правопорушення, та відповідно розцінюються як такі, що спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративних правопорушень, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено, як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови.
За вказаних обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, 124 КУпАП. 
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а відтак не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при розгляді даної справи.
Таким чином, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної постанови у межах доводів і вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, 124 КУпАП, за наведених у постанові обставин, ґрунтується на належних і допустимих доказах, що узгоджуються між собою та в сукупності підтверджують факт недотримання ОСОБА_1 вимог п. 12.1, 13.1, 2.10 а) ПДР України, і ці порушення знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням вищенаведеної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками. 
Отже, з огляду на викладене та враховуючи відсутність підстав для закриття провадження у справі, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову суду першої інстанції, без змін.
Враховуючи викладене, керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від його імені та в його інтересах адвокатом Еренценовим Євгенієм Валерійовичем - залишити без задоволення.
Постанову Дарницького районного суду міста Києва від 28 липня 2026 року відносно  ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Максим Оніщук