Справа № 533/394/26
Провадження № 2/533/395/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2026 року селище Козельщина

Козельщинський районний суд Полтавської області у складі:
головуючої судді - Козир В.П.,
за участю:
секретаря судового засідання -Кругловецького Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

УСТАНОВИВ:

29 квітня 2026 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» через підсистему «Електронний суд» звернувся до Козельщинського районного суду Полтавської області зі позовною заявою до відповідачки ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якій просив суд стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором № 1972719 від 20.09.2021 у розмірі 14324,00 гривень, яка складається зі: 4000,00 гривень - прострочена заборгованість за кредитом; 10324,00 гривень - прострочена заборгованість за процентами.

Також позивач просив стягнути з відповідача понесені судові витрати, розгляд справи проводити без участі представника позивача.

Процесуальні рішення та дії у справі

Ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 06 травня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, призначено судове засідання на 01 липня 2026 року (а.с. 33-34).

Цією ж ухвалою суду запропоновано позивачеві протягом 20 днів з дня отримання ухвали суду надати до докази на підтвердження власних позовних, зокрема докази факту видачі кредиту відповідачці (виписку за банківським рахунком, докази належності платіжної банківської картки тощо) та детальний розрахунок заборгованості відповідачки ОСОБА_1 за кредитним договором № 1972719 зі зазначенням розміру процентної ставки, періоду нарахування процентів, суми заборгованості за кожним періодом. Копії доказів та розрахунку заздалегідь направити відповідачці, а докази направлення - надати суду.

Позивач ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» доказів, зазначених в ухвалі суду, не надав, будь-яких заяв, клопотань до суду не направив.

05 червня 2026 року від відповідачки ОСОБА_1 надійшли письмові пояснення (а.с. 38-44), докази (45-52) та клопотання про витребування доказів (а.с. 53-54).

24.06.2026 від позивача надійшла відповідь на відзив (а.с. 58-64).

26 червня 2026 року від представника позивача надійшла заява про розподіл, відшкодування та компенсацію судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи (а.с. 66-68).

01.07.2026 ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області витребувано від Акціонерного товариства «Акцент-Банк» інформацію. Також витребувано від позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» детальний розрахунок заборгованості відповідачки ОСОБА_1 за кредитним договором № 1972719 зі зазначенням розміру процентної ставки, періоду нарахування процентів, суми заборгованості за кожним періодом. У судовому засіданні оголошено перерву до 03.09.2026 (а.с. 77-79).

20.07.2026 від Акціонерного товариства «Акцент-Банк» надійшла витребувана ухвалою суду інформація (а.с.84-91).

21 липня 2026 року від представника позивача надійшла заява про виконання ухвали суду (а.с. 92-93), до якої було долучено розрахунок заборгованості за договором (а.с. 96-100).

Ухвалою суду від 03.09.2026 відповідь на відзив на позовну заяву повернуто Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Європейська агенція з повернення боргів» без розгляду, у задоволенні клопотання відповідачки ОСОБА_1 про витребування доказів - відмовлено.

Справу розглянуто 03.09.2026 у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Аргументи сторін

Позиція позивача (а.с. 2-6)

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20.09.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Верона» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 1972719 (далі - кредитний договір) про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який був укладений в електронному вигляді та підписаний за допомогою електронного підпису, який був відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) та надісланий на номер мобільного телефону відповідачки. Підписуючи договір відповідачка підтвердила, що вона ознайомилася з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися.

Відповідно до умов кредитного договору, товариство надає клієнту фінансовий кредит в гривні (далі - кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором на таких умовах:
- сума виданого кредиту - 4000,00 грн;
- дата надання кредиту - 20.09.2021;
- строк кредиту - 29 днів;
- відсоткова ставка - 1,9 % на добу.

Згідно з випискою з особового рахунку за кредитним договором станом на 20.02.2026 загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 14324,00 грн, яка складається зі: прострочена заборгованість за сумою кредиту у розмірі 4000,00 грн; прострочена заборгованість за відсотками в розмірі 10324,00 грн.

01.12.2023 між ТОВ «ФК «Верона» (далі - первісний кредитор) та ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» укладено договір відступлення права вимоги № 1-01/12/2023, відповідно до умов якого первісний кредитор відступив до ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників. 

Відповідно до реєстру боржників від 01.12.2023 до договору відступлення права вимоги № 1-01/12/2023 ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 .

При нормативному обґрунтуванні позову позивач посилався на статтю статті 512, 514, 525-526, 530, 610-612, 626, 628-629, 638-639, 1046, 1049, 1054 ЦК України, статті 2, 15, 58, 77, 133, 134, 137, 141, 175 ЦПК України, статтю 59 Конституції України, статті 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», статті 1, 30 Закону України «Про Адвокатуру та адвокатську діяльність», статті 5, 6, 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг».

Позиція відповідача

Відповідачка ОСОБА_1 відзив на позовну заяву не подала.

У письмових поясненнях заперечувала доводи позивача, викладеними у позовній заяві.

Стверджувала, що ніколи не отримувала грошових коштів ні від позивача, ні від інших кредиторів, вказаних у позовній заяві. Кредитних договорів у будь-який спосіб, у тому числі шляхом накладення електронного підпису, не укладала. 

Пояснювала, що 18 вересня 2021 року невідома особа шляхом обману та зловживання довірою заволоділа особистими документами (паспорт, картка платника податків, витяг з Реєстру територіальної громади) відповідачки. Через деякий час після цих подій до відповідачки почали телефонувати невідомі особи та вимагати погашення кредиту, якого вона не отримувала. Відповідачка зверталася до поліції з відповідною заявою, внаслідок чого було порушено кримінальне провадження № 12021175520000484. 

Відповідачка стверджувала, що не укладала договору в електронній формі із даним кредитором та не отримувала ніяких кредитних коштів. Вказану позивачем банківську картку №  НОМЕР_1  вона ніколи не отримувала, кому вона належить їй не відомо. Більше того, згідно з даними декількох сайтів із сервісом визначення банківської установи за номером картки (BIN Bank Identification Number), банківська картка № НОМЕР_1 була емітована банківською установою «Ріяд Банк», розташованою в Саудівській Аравії (Riyad Bank, Saudi Arabia), (https://psm7.com/uk/bin-card; https://greip.io/tools/BIN-Lookup/НОМЕР_13). Вказаний позивачем у позовній заяві номер телефону НОМЕР_2 відповідачці не належав та нею ніде не використовувався. Що це за номер телефону та кому він належить - відповідачці невідомо. 

Наявність роздрукованого розрахунку заборгованості за договором є неналежним та недостатнім доказом для задоволення позовних вимог, оскільки сам розрахунок, умови кредитування, тощо є внутрішніми документами кредитора та не містять відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи видавалися кредитні кошти відповідачці, на який строк, правильність нарахування відсотків позивачем. Відповідачка просила суд відмовити у повному обсязі у задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК Айкон Дебт Коллекшн».

Фактичні обставини справи, встановлені судом

20.09.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Верона» (ТМ «Гроші всім») (за договором - кредитодавець) та ОСОБА_1 (за договором - позичальник) було укладено кредитний договір № 1972719, який було підписано електронним підписом позичальника (відповідача), відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», про що свідчить п. 1.11, 9.1, р. 11 кредитного договору (а.с. 7-12).

Згідно зі п. 1.1 кредитного договору кредитодавець зобов`язується надати позичальникові грошові кошти (кредит) на умовах терміновості, повернення та платності, в національній валюті України - гривні у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, у розмірі та порядку, встановлених договором. Тип кредиту - кредит.

Відповідно до п. 1.2 кредитного договору загальний розмір наданого кредиту (сума коштів, які кредитодавець зобов`язується надати позичальникові за цим договором) складає 4000,00 гривень ("сума кредиту").

Строк, на який надається кредит, складає 29 календарних днів з моменту підписання цього договору та перерахування (видачі) коштів позичальнику, а саме: з 20.09.2021 по 18.10.2021 включно (п. 1.3 кредитного договору).

Процентна ставка за кредитом становить 1,90 % від суми кредиту в день. Тип процентної ставки - фіксована. Проценти за користування кредитом нараховуються на суму кредиту, а у разі часткового погашення - на непогашену частину (п. 1.4 кредитного договору).

Згідно з п. 1.7 кредитного договору мета отримання кредиту (кредит, отриманий позичальником за даним договором, надається за цільовим призначенням): кредит надається позичальнику для задоволення особистих потреб, не пов`язаних із підприємницькою, незалежною, професійною діяльністю, що не суперечать умовам цього договору та не заборонені чинним законодавством України.

У п. 1.8 кредитного договору зазначено, що кредит надається позичальнику за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи у мережі інтернет на вебсайті кредитодавця.

Відповідно до п. 1.2 кредитного договору кредитодавець надає позичальнику кредит у безготівковій формі шляхом перерахування відповідних грошових коштів на рахунок банківської платіжної картки позичальника протягом 3 банківських днів з дати підписання договору.

Згідно з п. 3.1 кредитного договору за користування наданими у кредит грошовими коштами позичальник сплачує кредитодавцю проценти від суми наданого кредиту у національній валюті України - гривні, по фіксованій процентній ставці, яка визначена в пункті 1.4 цього договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку дії договору.

Згідно з п. 3.2 кредитного договору проценти за користування кредитом нараховуються кредитодавцем, починаючи з дня надання кредиту, у фіксованому незмінному розмірі за кожен день користування кредитом за період з моменту списання коштів за кредитом з поточного рахунку кредитодавця до моменту повернення коштів на поточний рахунок кредитодавця, але не більше строку, на який надається кредит (включаючи періоди пролонгації, автопролонгації). У випадку, якщо день надання та день повернення кредиту співпадають, нарахування процентів здійснюється за один день. 

До періоду розрахунку процентів включається день надання кредиту та день повернення кредиту, дати яких зазначені в графіку платежів. Якщо в межах строку надання кредиту, визначеного в п. 1.3 договору, відбулося продовження (пролонгація, автопролонгація) строку користування кредитом, проценти нараховуються на весь період продовженого (пролонгованого) строку користування кредитом, включаючи дату першого дня пролонгації та дату фактичного повернення кредиту в межах продовженого строку користування кредитом та строку дії договору (п. 3.3 кредитного договору).

Позичальник зобов`язується повернути суму отриманого кредиту (грошові кошти, які кредитодавець надав у кредит, а позичальник отримав за цим договором), сплатити суму нарахованих процентів за користування кредитом у строки, визначені в графіку платежів. Повернення суми кредиту та сплата процентів за користування кредитом має бути здійснено позичальником не пізніше останнього дня користування кредитом, що є належним виконанням зобов`язань позичальника за цим договором (п. 4.1 кредитного договору).

Відповідно до п. 5.2.9 кредитного договору кредитодавець має право передати іншій особі свої права кредитора за правочином відступлення права вимоги або факторингу без згоди позичальника. При цьому кредитодавець має право розкривати та передавати такій особі та іншим уповноваженим нею особам всю необхідну для здійснення такого відступлення інформацію, в тому числі персональні та ідентифікуючі дані позичальника, інформацію про кредит, про розмір заборгованості позичальника, а також надавати таким особам відповідні документи, що складають собою кредитний договір.

За невиконання або неналежне виконання обов`язків за цим договором сторони несуть відповідальність згідно чинного законодавства України та умов даного договору (п. 6.1 кредитного договору).

Згідно з п. 9.1 кредитного договору цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами з урахуванням особливостей, визначених частинами 3,6 статті 11, статті 12 Закону України "Про електронну комерцію", та переказу суми кредиту на рахунок банківської платіжної картки позичальника. Цей договір укладено дистанційно, в письмовій (електронній) формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних системи товариства, шляхом підписання уповноваженою особою кредитодавця з використанням аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) та позичальником з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, відповідно до положень ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію". Цей електронний договір, відповідно до п. 12 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Згідно з п. 9.4.2 кредитного договору автоматичне продовження строку користування кредитом та автоматичне продовження дії договору (автопролонгація) без підписання сторонами додаткових угод застосовується також після настання дати погашення кредиту в разі неповернення суми кредиту та несплати або часткової сплати позичальником нарахованих процентів за користування кредитом до закінчення строку дії договору. У разі несплати позичальником заборгованості до закінчення строку користування кредитом та закінчення строку дії договору, сторонами застосовується автопролонгація з наступного дня після запланованої дати повернення кредиту. Позичальник, який підписує даний договір, дає згоду кредитодавцю на його автопролонгацію - продовження строку користування кредитом та строку дії договору на наступні 10 календарних днів без підписання сторонами додаткових угод, починаючи з дня, наступного за днем запланованої дати повернення кредиту.

У відповідності до п. 9.4.3 кредитного договору сторони погодили, що у випадку несплати позичальником заборгованості за кредитом до запланованої дати повернення кредиту, цей договір вважатиметься автоматично продовженим (автопролонгованим), а строк користування кредитом - подовженим на таких умовах: в період автопролонгації діє підвищена процентна ставка, у розмірі 2,9 % від суми кредиту в день. В даному випадку продовження строку користування кредитом та автоматичне продовження (пролонгація) дії договору може застосовуватися неодноразово, але не більш ніж на 70 календарних днів в сукупності такої пролонгації (п. 9.4.3.2 кредитного договору).

Відповідно до п. 9.4.4 кредитного договору продовження строку користування кредитом та строку дії договору не є зміною істотних умов електронного договору, оскільки автопролонгація є відкладальною обставиною, яка настає за умов, описаних в цьому договорі та сторони погодили такий порядок пролонгації на момент укладення електронного договору.

У р. 11 кредитного договору зазначено реквізити сторін, зокрема, і позичальника, а саме: зазначено прізвище, ім`я, по батькові відповідачки « ОСОБА_1 », адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; паспортні дані, ідентифікаційний номер відповідачки НОМЕР_3 ; контактні номери телефонів: НОМЕР_2 , НОМЕР_4 , Адреса електронної пошти: ІНФОРМАЦІЯ_1 , електронний підпис одноразовим ідентифікатором позичальника G3894.

У паспорті споживчого кредиту продукту «Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (стандартизована форма)» (а.с. 13-14), який підписано електронним підписом від імені ОСОБА_1 20.09.2021, зазначено основні умови кредитування, які є аналогічними тим, що викладені у кредитному договорі. Дата надання інформації 20.09.2021, ця інформація зберігає чинність та є актуальною до 18.10.2021.

У довідці про ідентифікацію, наданої позивачем, зазначається, що клієнт ОСОБА_1 , ідентифікований ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ВЕРОНА». Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора) здійснювався в інформаційно-телекомунікаційній системі https://topcredit.ua/: одноразовий ідентифікатор - G3894; час відправки ідентифікатору позичальнику - 20.09.2021; номер телефону позичальника: НОМЕР_2  (а.с. 15).

Відповідно до копії довідки про надання інформації документів від 19.03.2026 № 1903/2026-3 ТОВ «Санрайз Фінанс»» 20.09.2021 на картковий рахунок  НОМЕР_5  було успішно перераховано кошти у розмірі 4000,00 грн (а.с. 16).

Згідно з довідкою АТ «Акцент-банк» на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , емітовано банківську платіжну картку №  НОМЕР_6 ( НОМЕР_7 ). Фінансовий номер телефону на який відправлялася інформація -  НОМЕР_2 (а.с. 84).

З руху коштів по рахункам вбачається, що 20.09.2021 на банківський рахунок ОСОБА_1 відбулося зарахування переказу у сумі 4000,00 грн (а.с. 88).

01.12.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Верона» (кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» (новий кредитор) укладено договір відступлення права вимоги (далі -договір відступлення) (а.с. 18-19).

Відповідно до п. 1.1 договору відступлення в порядку та на умовах, визначених договором, кредитор відступає за плату новому кредитору належні йому права вимоги за кредитним договором, а новий кредитор заміняє кредитора як сторону кредитора у кредитному договорі, та приймає на себе всі його права та обов`язки за кредитним договором. Новий кредитор сплачує кредитору вартість прав вимоги, що відступаються (відчужуються), в порядку та на умовах, передбачених договором. При цьому новий кредитор набуватиме статус правонаступника кредитора відповідно до чинного законодавства України, у виконавчому проваджені та усіх судових спорах, пов`язаному з правом вимоги.

Згідно з п. 1.2 договору відступлення в дату підписання цього договору відступлення прав вимоги кредитор вважається таким, що відступив, а новий кредитор таким, що набув права вимоги до боржника та набув усіх прав та обов`язків сторони - кредитора за кредитним договором. Права вимоги переходять до нового кредитора в повному обсязі. З дати підписання договору відступлення права вимоги новий кредитор вправі самостійно розпоряджатися правом вимоги на власний розсуд без згоди кредитора. Кредитор зберігає права та обов`язки, визначені кредитним договором, щодо правового режиму збереження та розкриття інформації за зазначеними договорами. Новий кредитор зобов`язується забезпечити дотримання тих самих умов збереження та розкриття інформації, які були визначені кредитним договором та договором забезпечення для кредитора. У випадку наступного відступлення права вимоги договори про відступлення права вимоги також повинні містити зобов`язання нового (их) кредитора (ів) щодо забезпечення дотримання тих самих умов збереження та розкриття інформації, які були визначені кредитним договором для кредитора.

Відповідно до п. 1.6 договору відступлення у дату відступлення прав вимоги кредитор вважається таким, що відступив та передав, а новий кредитор таким, що прийняв та набув всіх прав кредитора щодо боржників, зазначених у додатку 1 до цього договору.

У відповідності до п. 2.1 договору відступлення загальна вартість прав вимоги за договором становить 20000 грн 00 копійок.

У дату відступлення прав вимоги за кредитним договором згідно з умовами договору кредитор передає, а новий кредитор зобов`язаний прийняти документацію, про що складається акт приймання-передачі. Приймання-передача документації здійснюється уповноваженими представниками сторін (п. 4.1 договору відступлення).

Відповідно до квитанції про виконання платіжної інструкції від 30.12.2025 № 1172 ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» сплатило ТОВ «ФК «Верона» кошти у сумі 20000,00 грн у якості оплати послуг згідно з договором відступлення права вимоги № 1-01/12/2023 від 01.12.2023, без ПДВ (а.с. 20).

З витягу з реєстру боржників до договору відступлення права вимоги№ 1-01/12/2023 від 01.12.2023 вбачається, що ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» набуло право грошової вимоги до відповідачки ОСОБА_1 за кредитним договором № 1972719, за яким загальна сума заборгованості - 14324,00 грн; залишок по тілу кредиту - 4000,00 грн та залишок по відсотках - 10324,00 грн (а.с. 21).

З виписки з особового рахунку за кредитним договором № 1972719 від 20.09.2021 (а.с. 17) вбачається, що ОСОБА_1 за кредитним договором № 1972719 станом на 20.02.2026 має заборгованість 14324,00 грн, яка складається зі:
- прострочене тіло - 4000,,00 грн;
- прострочені відсотки - 10324,00 грн.

Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с. 96-100), виконаного позивачем, сума заборгованості відповідачки за кредитним договором за період з 20.09.2021 по 27.12.2021 становила 14324,00 гривень, у тому числі: залишок по тілу кредиту - 4000,00 гривень; прострочені відсотки - 10324,00 гривень.

Заборгованість за процентами за користування кредитом нарахована за період з 20.09.2021 по 18.10.2021 з розрахунку 1,90 % у день користування кредитом та з 19.10.2021 по 27.12.2021 з розрахунку 2,9 % у день користування кредитом.

З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань (номер кримінального провадження 12021175520000484) вбачається, що 30.09.2021 до СПД № 1 ВП № 2 Кременчуцького РУП надійшов письмовий рапорт старшого дільничого майора поліції Тебенка В.О. про те, що під час розгляду матеріалу ЄО 2761 від 23.09.2021 установлено, що в період часу з 18.09.2021 по 22.09.2021 невстановлена особа шляхом обману та зловживання довірою заволоділа копіями документів ОСОБА_1 , жительки АДРЕСА_1 , і оформила кредити у мережі Інтернету «Швидко гроші». Правова кваліфікація кримінального правопорушення - ч. 1 ст. 190 КК України (а.с. 47, 48).

Відповідно до інформація Українських Бюро Кредитних Історій ОСОБА_1 має усього кредитів - 40; закриті - 25 кредити; відкритті кредити - 15 (а.с. 49).

Застосовані судом норми права 

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України (у редакції, чинній на момент підписання кредитного договору) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.  Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.  Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).  Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно зі ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції (ч. 1 ст. 640 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору.  Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.  Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису.

За ст. 642 ЦКУ відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Особа, яка прийняла пропозицію, може відкликати свою відповідь про її прийняття, повідомивши про це особу, яка зробила пропозицію укласти договір, до моменту або в момент одержання нею відповіді про прийняття пропозиції.

Відповідно до ст. 1054 ЦКУ за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦКУ).

Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором (ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України).

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі ч. 3 ст. 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем, права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції врегульовано Законом України «Про електронну комерцію».

Так, ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:
електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину;
електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;
аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Частиною 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Згідно зі ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із статтею 64 Цивільного процесуального кодексу України, статтею 36 Господарського процесуального кодексу України та статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України.

Верховний Суд у постановах від 23.03.2020 (справа № 404/502/18), від 09.09.2020 (справа № 732/670/19) дійшов такого висновку:
«Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.
Договір в спрощеній формі шляхом обміну, наприклад, електронними листами та іншими засобами електронної комунікації, або договір, який укладається шляхом приєднання до нього можна підписати з використанням:
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.
Будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Однак важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону.
В силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Однак важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації.
Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.
Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.»

У статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частина 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (610 ЦКУ).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦКУ боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦКУ).

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням (ст. 516 ЦКУ).

Відповідно до ст. 517 ЦКУ первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

За ст. 518 ЦКУ боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред`явлення йому вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов`язок до пред`явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання.

Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ст. 519 ЦКУ).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України).

Висновки суду та мотиви прийнятого рішення

З матеріалів справи вбачається, що 20.09.2021 між ТОВ «Фінансова Компанія "Верона» (первісний кредитор) та відповідачкою ОСОБА_1 було укладено в електронній формі кредитний договір, за умовами якого відповідачка отримала кредит у розмірі 4000,00 грн.

Згідно зі ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» за правовими наслідками такий договір прирівнюється до укладення договору у письмовій формі.

Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

Договір, укладений між сторонами в електронній формі, має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до домовленості є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису), без здійснення входу відповідача на вебсайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між відповідачем та первісним кредитором не було б укладено.

Факт укладення кредитного договору та факт видачі кредиту належним чином підтверджено доказами, що містяться у матеріалах справи.

Так, підписання договору відповідачкою підтверджується змістом кредитного договору та додатків до нього, які містить усю необхідну для ідентифікації особи інформацію, а саме: прізвище, ім`я, по батькові відповідачки; податковий номер відповідачки; номер телефону (який за повідомленням банку є фінансовим номером телефону відповідачки); адресу місця проживання, що співпадає зі зареєстрованим місцем проживання відповідачки (а.с. 32).

Доводи відповідачки про те, що у матеріалах справи відсутні належні та достатні докази часу та способу генерування одноразового ідентифікатора, його направлення відповідачці, підтвердження нею пропозиції про укладення договору тощо - спростовуються матеріалами справи, які містить код, що надсилався на фінансовий номер телефону відповідачки (комбінація алфавітно-цифрової послідовності, час такого направлення). Будь-які клопотання про витребування у відповідача оригіналів електронних доказів, за наявності певних сумнівів щодо їх копій, відповідачка суду не заявляла. Банківською установою підтверджено, що номер телефону, на який за ствердженням позивача направлявся одноразовий ідентифікатор, є фінансовим номером телефону відповідачки, прив`язаним до її поточного рахунку (а.с. 84). З цих підстав суд відхиляє доводи відповідачки про неналежність їй номеру телефона НОМЕР_2 . 

Належних та достатніх доказів підписання договору від імені відповідачки іншими (третіми) особами, у тому числі через вчинення шахрайських дій, відповідачка суду також не надала.

Суд уважає, що наданий відповідачкою витяг з ЄРДР є лише процесуальним документом, що засвідчує внесення відомостей про початок досудового розслідування. Сам по собі факт реєстрації кримінального провадження не доводить факт вчинення кримінального правопорушення та не встановлює вину конкретних осіб. У витягу з ЄРДР, на який посилається відповідачка, зазначено, що невстановлена особа оформила кредити у мережі інтернету "Швидко гроші" . Проте предметом даного судового розгляду є кредитний договір, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «ФК «Верона» (право вимоги за яким згодом було відступлено ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН»). Доводи відповідачки про те, що на підставі вкрадених у неї документів, оформлювалися й інші кредити - є недоведеним. Відповідачка не надала будь-яких доказів, що за фактом укладення кредитного договору з ТОВ «ФК «Верона» також ведеться досудове розслідування у рамках кримінального провадження. Отже відповідачкою не доведено, що кримінальне провадження № 12021175520000484 стосується кредитного договору, укладеного з ТОВ «ФК «Верона». 

Також суд уважає доведеним факт видачі кредиту у розмірі 4000,00 грн та зарахування коштів саме у такій сумі у день та у час укладення договору на поточний банківський рахунок відповідачки. 

Так, з матеріалів справи вбачається, що кредитні кошти видані кредитодавцем у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної кратки № НОМЕР_8 , яка була відкрита на ім`я відповідачки. На картковий банківський рахунок, яка за повідомленням банківської установи належить відповідачці, у день та у час укладення кредитного договору - було зараховано суму кредиту.

Твердження відповідачки, що банківська картка № НОМЕР_1 згідно з даними декількох сайтів із сервісом визначення банківської установи за номером картки (BIN Bank Identification Number), була емітована банківською установою «Ріяд Банк», розташованою в Саудівській Аравії (Riyad Bank, Saudi Arabia), та відповідачка ніколи її не отримувала, суд відхиляє, адже вказана відповідачкою картка взагалі не має жодного відношення до кредитного договору, факт укладення якого ОСОБА_1 заперечує. Кредитні кошти були зараховані на картку № НОМЕР_6 , яка емітована на ім`я ОСОБА_1 , що не було спростовано відповідачкою.

Отже, факт отримання кредиту відповідачкою за спірним договором у розмірі 4000,00 грн є доведеним позивачем та не спростованим відповідачкою. Такий факт ґрунтується на умовах договору кредиту.

Суд також звертає увагу на те, що відповідачка не позбавлена була права та можливості (з метою спростування позовних вимог та доведення своїх заперечень, наведених у відзиві на позовну заяву) самостійно надати суду виписку з банківського рахунку або ж довідку з банківської установи на підтвердження того, що за реквізитами платіжної картки, належної відповідачці, 20.09.2021 грошові кошти у сумі 4000,00 грн надійшли від іншої особи, а не від ТОВ «ФК «Верона». На противагу доводам позивача походження цих коштів з боку відповідачки не було підтверджено.

Отже доводи зі сторони відповідачки про те, що позивачем не надано суду належних та достатніх доказів на підтвердження видачі кредиту, суд відхиляє.

Підсумовуючи викладене суд погоджується з аргументами позивача, викладеними ним у позовній заяві, та вважає, що позивачем доведено факт укладення договору кредиту з додержанням письмової форми, визначеної законом, з дотриманням процедури, визначеної Законом України «Про електронну комерцію», такий договір підписаний відповідачкою шляхом застосування електронного підпису одноразовими ідентифікаторами у порядку, визначеному ст. 12 цього закону та умовами договору. Відповідачка отримала за кредитним договором грошові кошти шляхом зарахування таких коштів на її поточний банківський рахунок за реквізитами емітованої на її ім`я платіжної банківської картки.

Відповідно до умов кредитного договору його сторонами врегульовано основні істотні умови кредитування, у тому числі: загальну суму кредиту; строк, на який надається кредит; порядок повернення кредиту (кількість та розмір платежів, періодичність внесення платежів, проценти за користування кредитом тощо).

Згідно з умовами кредитного договору відповідачка зобов`язувалась повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачені договором.

З розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що відповідачка у повному обсязі кредит не повернула.

Доказів проведення повного розрахунку за отриманим кредитом з первісним кредитором чи з позивачем як новим кредитором матеріали справи не містять.

Отже, відповідачка умови кредитного договору порушила та у строк, встановлений умовами кредитного договору, кредитні кошти не повернула. 

Суд, здійснивши перевірку розрахунку заборгованості за кредитом, арифметичних чи логічних помилок та неузгодженостей не виявив. Заборгованість за процентами нарахована правильно, виходячи з тих процентних ставок, що були узгоджені сторонами у договорі, - 1,90 %, 2,9 % (п. 4, п. 9.4.3). Такі проценти нараховані у межах строку кредитування (п. 1.3 - 29 днів), встановленого кредитним договором, з урахуванням пролонгації на умовах, визначених п. 3.2, 9.4 - + 70 днів).

Відповідачка наведене у позовній заяві не спростувала, своїм правом на подання до суду контррозрахунку заборгованості не скористалась, доказів сплати заборгованості за кредитним договором первісному кредитору або позивачеві, або належних доказів на спростування отримання кредиту - до суду не надала.

Позивач ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» набув право грошової вимоги до відповідачки на підставі договору відступлення, який є дійсним та неоспореним відповідачкою. 

Твердження відповідачки, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження зарахування грошових коштів, сплачених новим кредитором на рахунок кредитора відповідно до договору відступлення, суд відхиляє. Адже, у матеріалах справи наявна копія квитанції про виконання платіжної інструкції від 30.12.2025 № 1172, відповідно до якої ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» сплатило кошти ТОВ «Фінансова компанія «Верона» у розмірі 20000,00 грн відповідно до договору відступлення (п. 2.1 договору відступлення) (а.с. 20).

Отже, позивач станом на дату розгляду справи в суді є кредитором по відношенню до відповідачки та має законне право вимоги до відповідачки, що ґрунтується на договорі.

Ураховуючи викладене, суд уважає, що позовні вимоги слід задовольнити повністю, а саме стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 14324,00 грн, у тому числі 4000,00 грн (тіло кредиту), 10324,00 грн (проценти за користування кредитом). Суд уважає такі вимоги обґрунтованими, підставними та доведеними доказами, що містяться у матеріалах справи.

Розподіл судових витрат

Згідно зі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Матеріалами справи підтверджено сплату позивачем при зверненні до суду судового збору у сумі 2662,40 грн (а.с. 1, 106).

З урахуванням того, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, суд на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України стягує судові витрати у вигляді судового збору з відповідачки на користь позивача.

Крім того позивач просив стягнути з відповідачки на користь позивача судові витрати у виді витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 13000,00 грн, на підтвердження яких надав відповідні докази.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу (ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

У відповідності до ч. 2-6 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

Зі сторони позивача на підтвердження витрат на правничу допомогу було надано такі докази (копії): 
1) договір про надання правової допомоги від 09 липня 2025 року № 09/07/2025, укладений між адвокатом Пархомчуком Сергієм Валерійовичем та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» (а.с. 22-23) та додаткову угоду № 1 від 20.01.2026 (а.с. 24) відповідно до яких вартість правової допомоги адвоката (гонорар) обчислюється, виходячи із фактичного затрачених годин роботи адвоката (погодинна оплата), та розраховується, виходячи з вартості години роботи адвоката, яка встановлюється у розмірі 2500 гривень за одну годину фактично витраченого часу на надання правничої допомоги (п. 1.1 додаткової угоди), факт надання адвокатом правової допомоги клієнту підтверджується актом приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг), який містить детальний опис виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та здійснених ним витрат (п. 3.3 договору про надання правничої допомоги);
2) акт про отримання правової допомоги від 23.06.2026 (а.с. 69), відповідно до якого вартість правничої допомоги складає 13000,00 грн та складається зі: зустрічі та консультації щодо перспективи судового врегулювання кредитної заборгованості, яка виникла між ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» та відповідачем у рамках кредитного договору № 1972719 від 20.09.2021, - 1 година - 2500,00 грн; складення та подання до суду позовної заяви (підготовка доказів/додатків до позовної заяви), моніторинг аналіз судової практики - 2,5 години - 6250,00 грн; інші клопотання, заяви до суду, складення процесуальних документів, моніторинг «Єдиного державного реєстру судових рішень» щодо процесуального статусу судової справи - 1,5 години - 3750,00 грн; канцелярські витрати на виготовлення копій документів, відправка поштової кореспонденції - 500,00 грн;
3) копія платіжної інструкції від 23.06.2026 № 2863 відповідно до якої ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» сплатило ОСОБА_2 13000,00 грн, призначення платежу: правнича допомога згідно з договором про надання правової допомоги від 09.07.2025, згідно з рахунком 23.06.2026-115, без ПДВ (а.с. 70);
4) рахунок від 23.06.2026, відповідно до якого сума зазначена у цьому рахунку, повинна бути оплачена в строки визначені 3.4 договору про надання правової допомоги від 09.07.2025 року на банківський рахунок адвоката Пархомчука Сергія Валерійовича. Вартість - 13000,00 грн (а.с.72).

Згідно зі ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Позивачем надано усі необхідні докази на підтвердження розміру понесених ним витрат на правничу допомогу у строки, що передбачені ч. 8 ст. 141 ЦПК України, у тому числі: детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, договір про надання правничої допомоги, акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги. Такі докази завчасно були направлені відповідачці.

Клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу, відповідачкою заявлено не було.

Оскільки позовна заява позивача підлягає задоволенню, то на підставі п. 1 ч. 2 ст. 141, 137 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід було б стягнути судові витрати у вигляді витрат на правничу допомогу у сумі 13000,00 грн.

Разом з тим, визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

Така правова позиція зроблена Верховним Судом у постанові від 14 липня 2021 року у справі № 808/1849/18, від 11 грудня 2019 року у справі № 2040/6747/18.

Схожа правова позиція також висловлена Верховним Судом у справі № 340/4492/22 від 25 липня 2023 року.

Також у справі № 922/445/19 Об`єднана палата Верховного Суду зробила такий висновок:
«Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України. Водночас у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, за якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від зазначеного загального правила під час вирішення питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Отже, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, визначеними частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні здійснених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та, відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення».

Здійснюючи розподіл витрат на правничу допомогу у даній справі, враховуючи власну практику розподілу судових витрат на правничу допомогу в аналогічних справах, суд зазначає, що фактично справа розглядалася без участі сторін; така категорія справ є розповсюдженою, а позовні заяви шаблонними; спір є нескладним у правозастосуванні; відповідачка є слабшою стороною у правовідносинах з фінансовою установою (позивачем); сума понесених позивачем витрат на правничу допомогу у сукупності зі сумою боргу, що стягується судом у результаті задоволення позову, може бути надмірним фінансовим тягарем для відповідачки, тому суд уважає, що пред`явлений до відшкодування розмір витрат на правову допомогу є дещо завищеним, та суд частково відмовляє позивачеві у відшкодуванні здійснених ним витрат на правову допомогу у сумі 8000,00 грн та, відповідно, стягує з відповідачки на користь позивача 5000,00 грн (13000,00 - 8000,00 = 5000,00) у рахунок понесених позивачем витрат на правничу допомогу. 

На думку суду, судові витрати, понесені позивачем, у такому розмірі відповідають критеріям реальності (їх дійсності та необхідності), розумності та не є явно несправедливими. Решту суми витрат (8000,00 грн) слід залишити за позивачем.

Керуючись статтями 12, 76-81, 133, 137, 141, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, нормами матеріального права, наведеними у мотивувальній частині рішення, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити повністю.

Стягнути зі ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» заборгованість за кредитним договором від 20.09.2021 № 1972719 у загальному розмірі 14324 гривні 00 коп.

Стягнути зі ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» судовий збір у сумі 2662 гривні 40 копійок.

Стягнути зі ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 гривень 00 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання через Козельщинський районний суд Полтавської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга в електронній формі подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. 

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» (місцезнаходження: вул. Саперне Поле, буд. 12, нежитлове приміщення 1008, місто Київ, 01042; ідентифікаційний код 44002941; адреса електронної пошти: icondebtcollection@ukr.net; тел.: НОМЕР_14; НОМЕР_9 в АТ «ПУМБ», МФО 334851).

Представник позивача: адвокат Пархомчук Сергій Валерійович (робоча адреса: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_10 ; адреса електронної пошти: ІНФОРМАЦІЯ_2 ; тел.: НОМЕР_11 ).

Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 ; тел.: НОМЕР_12 ).

Повне рішення складено та підписано суддею 03.09.2026 без проголошення.

Суддя В.П. Козир