Єдиний унікальний номер 205/7280/26
Номер провадження2/205/4878/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 серпня 2026 року м. Дніпро
Новокодацький районний суд міста Дніпра у складі:
головуючого судді Мовчан Д.В. 
при секретарі Волкобоєвої А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів,- 

ВСТАНОВИВ:
І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі – відповідач) про припинення стягнення аліментів.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 18 вересня 2013 року по 04 травня 2018 року та мають спільну малолітню доньку – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Судовим наказом Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 серпня 2020 року у справі № 205/6237/20 з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 18 серпня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.
Рішенням Новокодацького районного суду міста Дніпра від 27 березня 2026 року місце проживання малолітньої ОСОБА_3 визначено разом із її батьком – ОСОБА_1 . Зазначене рішення набрало законної сили 28 квітня 2026 року.
Позивач посилається на те, що після визначення місця проживання дитини разом із ним донька фактично проживає з батьком та перебуває на його утриманні. Водночас судовий наказ від 21 серпня 2020 року продовжує виконуватися, у зв`язку з чим з позивача й надалі стягуються аліменти на користь відповідача.
На думку позивача, за таких обставин відпали підстави для подальшого стягнення з нього аліментів на користь матері дитини, оскільки дитина проживає разом із ним і саме він фактично здійснює її утримання.
Посилаючись на викладене, позивач просить припинити стягнення з нього на користь відповідача аліментів на утримання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які стягуються на підставі судового наказу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 серпня 2020 року у справі № 205/6237/20.
Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подала. Інші заяви по суті справи від відповідача до суду не надходили.
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. 
Позивач та його представник просили позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечували, про що надали до суду відповідні заяви. 
Від відповідача будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило.
ІІІ. Процесуальні дії у справі.
Відповідні процесуальні дії у справі, зокрема забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення чи поновлення провадження, судом не здійснювалися.
Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Причини неявки суду не повідомила, заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за її відсутності не подала, відзиву на позовну заяву та будь-яких доказів на спростування доводів позивача суду не надала.
Суд враховує, що відповідно до положень ЦПК України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами та сприяти своєчасному, всебічному, повному й об`єктивному встановленню обставин справи.
Водночас неявка належним чином повідомленого учасника справи сама по собі не є перешкодою для розгляду справи за наявності передбачених процесуальним законом підстав.
Матеріали справи свідчать про те, що відповідачу було забезпечено можливість реалізувати надані їй процесуальні права, зокрема подати відзив на позов, надати докази на підтвердження своїх заперечень, подати заяви чи клопотання та брати участь у судовому засіданні. Водночас відповідач такими процесуальними правами не скористалася.
За таких обставин, враховуючи належне повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання, її неявку без повідомлення причин, неподання відзиву на позов, а також відсутність клопотання про відкладення розгляду справи, суд дійшов висновку про відсутність процесуальних перешкод для розгляду справи за відсутності відповідача.
З огляду на те, що позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, а передбачені ст. 280 ЦПК України умови для його проведення наявні, суд постановив здійснювати заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів.
Оскільки учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
З урахуванням наведеного суд вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі матеріалів.
ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 18 вересня 2013 року по 04 травня 2018 року та мають спільну малолітню доньку – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 00038571445 від 20 лютого 2023 року.
Судовим наказом Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 серпня 2020 року у справі № 205/6237/20 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 18 серпня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.
Рішенням Новокодацького районного суду міста Дніпра від 27 березня 2026 року місце проживання малолітньої ОСОБА_3 визначено разом із її батьком – ОСОБА_1 . Зазначене рішення набрало законної сили 28 квітня 2026 року.
Таким чином, після видачі судового наказу про стягнення аліментів відбулася зміна обставин, які існували на час вирішення питання про їх стягнення, а саме місце проживання дитини в судовому порядку визначено разом із тим із батьків, з якого раніше було присуджено аліменти.
Водночас судовий наказ Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 серпня 2020 року залишається чинним та є підставою для подальшого стягнення аліментів з позивача на користь відповідача.
Отже, між сторонами виник спір щодо наявності правових підстав для подальшого стягнення з позивача аліментів на користь відповідача після визначення місця проживання дитини разом із позивачем.
При цьому предметом цього спору є не припинення обов`язку батьків утримувати дитину, який зберігається відповідно до вимог сімейного законодавства, а саме припинення стягнення аліментів з позивача на користь відповідача за раніше виданим судовим наказом у зв`язку зі зміною обставин, що існували на час його видачі.
V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.
Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
За змістом ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Відповідно до ст. 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками та проживання їх окремо від дитини не впливають на обсяг їхніх прав і не звільняють від обов`язків щодо дитини.
За змістом статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний і моральний розвиток та утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Частинами першою та другою ст. 179 СК України передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини, а той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається ними виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.
Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом із яким проживає дитина.
Отже, сплата аліментів є одним зі способів виконання батьківського обов`язку щодо утримання дитини та за своєю правовою природою спрямована не на матеріальне забезпечення другого з батьків, а безпосередньо на забезпечення потреб та інтересів дитини.
Сімейний кодекс України безпосередньо не визначає спеціального порядку припинення стягнення аліментів у випадку, коли після ухвалення судового рішення дитина починає проживати з тим із батьків, з якого такі аліменти були присуджені.
Водночас відповідно до ч. 1 ст. 10 СК України, якщо певні сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами або домовленістю сторін, до них застосовуються норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини, а за відсутності таких норм – загальні засади сімейного законодавства.
Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.
Таким чином, судове рішення про стягнення аліментів, яке набрало законної сили, підлягає виконанню доти, доки у встановленому законом порядку не буде змінено правові наслідки такого рішення. Разом із тим виникнення після його ухвалення нових істотних обставин, які впливають на підстави та тривалість відповідних періодичних платежів, надає заінтересованій особі право звернутися до суду з новим позовом про припинення їх стягнення.
Аналогічний правовий підхід викладений Верховним Судом у постанові від 04 вересня 2019 року у справі № 711/8561/16-ц, у якій зазначено, що ч. 4 ст. 273 ЦПК України не встановлює вичерпного переліку обставин, які можуть впливати на припинення періодичних платежів, а такими можуть бути обставини, які, з урахуванням інтересів дитини, змінюють обов`язок щодо їх сплати.
У постанові від 29 червня 2022 року у справі № 596/826/21-ц Верховний Суд також звернув увагу на те, що, враховуючи правову природу аліментів та їх цільове призначення, при вирішенні спору про припинення їх стягнення істотне значення має встановлення того, з ким саме з батьків проживає дитина на час вирішення спору. Стягнення аліментів з того з батьків, разом із яким проживає дитина та який здійснює її утримання, не відповідає передбаченому ст. 181 СК України способу виконання батьками обов`язку щодо утримання дитини.
Застосовуючи наведені положення закону та правові висновки Верховного Суду до встановлених у цій справі обставин, суд виходить із такого.
На час видачі Ленінським районним судом м. Дніпропетровська судового наказу від 21 серпня 2020 року аліменти на утримання ОСОБА_3 були присуджені з її батька – ОСОБА_1 на користь матері дитини – ОСОБА_2 .
Після видачі зазначеного судового наказу обставини, які були підставою для визначення такого способу виконання батьківського обов`язку щодо утримання дитини, змінилися.
Рішенням Новокодацького районного суду міста Дніпра від 27 березня 2026 року, яке набрало законної сили 28 квітня 2026 року, місце проживання малолітньої ОСОБА_3 визначено разом із її батьком – ОСОБА_1 .
Отже, на час вирішення цього спору наявне судове рішення, яке набрало законної сили та яким місце проживання дитини визначено саме з позивачем – особою, з якої за раніше виданим судовим наказом продовжують стягуватися аліменти на користь відповідача.
Доказів того, що після набрання зазначеним рішенням законної сили місце проживання дитини було змінено або що дитина фактично проживає разом із відповідачем, матеріали справи не містять. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про розгляд справи, відзиву на позов не подала, обставин, на які посилається позивач, не спростувала та доказів на підтвердження існування правових підстав для подальшого одержання нею аліментів на дитину суду не надала.
За таких обставин подальше стягнення з позивача аліментів на користь відповідача не відповідало б зміненим сімейним обставинам та правовій природі аліментних зобов`язань, оскільки грошові кошти продовжували б стягуватися з того з батьків, разом із яким за чинним судовим рішенням проживає дитина, на користь того з батьків, з ким місце проживання дитини не визначено.
При цьому суд наголошує, що припинення стягнення аліментів з позивача на користь відповідача не означає припинення чи звуження встановленого ст. 180 СК України обов`язку батька утримувати свою дитину. Предметом цього спору є виключно припинення раніше встановленого судом способу виконання такого обов`язку шляхом стягнення аліментів з батька на користь матері дитини, який унаслідок зміни місця проживання дитини більше не відповідає існуючим сімейним правовідносинам.
Натомість обов`язок обох батьків брати участь у матеріальному забезпеченні дитини зберігається у повному обсязі незалежно від їх окремого проживання та способу виконання такого обов`язку.
Ураховуючи викладене, суд доходить висновку, що встановлена після видачі судового наказу зміна місця проживання дитини є істотною зміною обставин у розумінні ч. 4 ст. 273 ЦПК України, яка впливає на подальшу тривалість стягнення аліментів з позивача на користь відповідача, а тому позовна вимога про припинення такого стягнення є обґрунтованою та підлягає задоволенню.
При цьому суд зазначає, що стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої ОСОБА_3 за судовим наказом Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 серпня 2020 року у справі № 205/6237/20 підлягає припиненню з дня набрання цим рішенням суду законної сили.
VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, понесені позивачем та документально підтверджені витрати зі сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача на його користь.
Таким чином, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 064 грн 96 коп.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 179–181 СК України, ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263–265, 273, 280–282 ЦПК України, суд, - 

ВИРІШИВ:
1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів – задовольнити в повному обсязі.
2. Припинити з дня набрання цим заочним рішенням законної сили стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітньої доньки – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які стягуються на підставі судового наказу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 серпня 2020 року у справі № 205/6237/20..
3. Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , остання відома адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) понесені та документально підтверджені судові витрати у справі у вигляді судового збору в розмірі 1 064 грн. 96 коп. 

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржувати заочне рішення до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: Мовчан Д.В.