Справа № 448/222/25    Головуючий у 1 інстанції: Кічак Ю.В. 
Провадження № 33/811/1127/26    Доповідач в 2-й інстанції: Маліновська О. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2026 року суддя Львівського апеляційного суду Маліновська О.В., у режимі відео конференції, з участю представника особи, що притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 - адвоката Романішина Олега Олександровича, розглянувши апеляційну скаргу адвоката Романішина Олега Олександровича на постанову Мостиського районного суду Львівської області від 22 січня 2026 року,
встановив:
постановою Мостиського районного суду Львівської області від 22 січня 2026 року  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та призначено йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 коп. судового збору.
Відповідно до постанови,  ОСОБА_1 01.02.2025 року о 19:04 год. по вул.Дружби, 196, в с.Шегині Яворівського району Львівської області керував транспортним засобом - автомобілем марки «Volkswagen Passat», номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в закладі охорони здоров`я відповідно до встановленого порядку – ОСОБА_1 відмовився. Такими своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України.
На зазначену постанову адвокат Романішин О.О. подав апеляційну скаргу, у якій просить поновити строк на апеляційне оскарження; скасувати постанову Мостиського районного суду Львівської області від 22 січня 2026 року та провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрити у зв?язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування поважності пропуску строку на апеляційне оскарження зазначає, що він не був присутнім під час розгляду справи та судових повісток про виклик до суду не отримував.
В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що з відеоматеріалів, долучених до справи неможливо встановити, що саме він керував автомобілем у момент зупинки. Навпаки, з контексту на момент підходу поліцейських він перебував пасажирському сидіння та обідав. Поліцейські не зафіксували на відео сам момент у автомобіля чи момент його висадки з-за керма.
Зазначає, що з відеозапису не вбачається порушення координації рухів, нестійкої ходи, неадекватної поведінки чи інших очевидців зовнішніх проявів сп`яніння.
Звертає увагу, що суд не допитав поліцейського, хоча його викликав у судове засідання, оскільки є лист суду від 21.01.2026 року про забезпечення явки ОСОБА_2 , але справа була розглянута без нього.
Заслухавши думку адвоката Романішина О.О. на підтримку доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали адміністративного провадження, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Підставність поважності причин пропуску строку апеляційного оскарження доводяться матеріалами справи, відтак такий строк слід поновити.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановлених обставин, постановити мотивоване законне рішення.
Як видно із матеріалів справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови встановлено, що апелянтом в скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
З огляду на це, переглядаючи оскаржувану судову постанову за доводами поданої апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не знайшов підстав для її задоволення.
Так, висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №236099 від 01.02.2025 року; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; направленням водія транспортного засобу ОСОБА_1 01.02.2025 року на огляд в заклад охорони здоров`я з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №3985066 від 01.02.2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП; відеозаписом з місця події, з участю водія ОСОБА_1 , який міститься на DVD-диску; іншими матеріалами справи.
Дослідивши вказані матеріали, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, а в своїй сукупності також достатності для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведення винуватості ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п.2.5 ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у поза розумний сумнів.
Доводи апелянта про те, що ОСОБА_1 автомобілем не керував є безпідставними, та спростовуються оглянутим апеляційним судом відеозаписом. Крім того, на відеозаписі ОСОБА_1 не заперечує вживання алкоголю, говорячи про те, що «випив банку пива».
Також не заслуговують на увагу твердження апелянта про те, що суд виніс оскаржувану постанову у відсутність поліцейського Кіцили Н.Я., якого викликав для дачі пояснень у встановленому законом порядку, оскільки норми КУпАП не регламентують обов`язкової участі працівника патрульної поліції у цій категорії справ.
У ході апеляційного розгляду апеляційним судом не було встановлено обставин, які б свідчили про наявність в діях працівників поліції порушення приписів «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» та КУпАП, та такі дії у встановленому законом порядку не оскаржувалися .
Наявний у справі протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, а також вимогам, передбаченим Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, містить усі необхідні реквізити та є належним і допустимим доказом.
На переконання апеляційного суду, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, доведена повністю.
Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік накладене на ОСОБА_1 відповідно до санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП і є безальтернативним.
Ураховуючи наведене, порушень норм процесуального або матеріального права не було встановлено під час апеляційного перегляду, оскаржувана постанова судді є законною, обґрунтованою і такою, що відповідає фактичним обставинам справи.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, - 

постановив:
поновити строк на апеляційне оскарження.
Апеляційну скаргу адвоката адвоката Романішина Олега Олександровича – залишити без задоволення.
Постанову Мостиського районного суду Львівської області від 22 січня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП – залишити без змін. 
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Оксана МАЛІНОВСЬКА