| Провадження №2/748/705/26
| Єдиний унікальний № 748/3533/25

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2026 року | м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області
в складі: головуючої судді Костюкової Т.В.,
за участі секретаря Самбур Д.О. 
представника позивача – Дмитренко В.В.,
представника відповідача – адвоката Кравченка В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові цивільну справу за позовом Козелецької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Чернігівській області до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Гончарівська селищна рада Чернігівського району Чернігівської області, Комунальний заклад «Регіональний ландшафтний парк «Міжрічинський» про витребування земельної ділянки та скасування державної реєстрації, -
У С Т А Н О В И В:
Заступник керівника Козелецької окружної прокуратури – Авдієнко Ярослав Валентинович, діючи на підставі довіреності від 15.09.2025 року, в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Чернігівській області, на підставі ст.ст.23, 24 Закону України «Про прокуратуру», 23.10.2025, в системі «Електронний суд», звернувся до суду з позовом, в якому просить:
- витребувати у ОСОБА_1 на користь Гончарівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області земельну ділянку площею 2 га, якій присвоєно кадастровий номер 7425580800:13:000:2015, що розташована в межах Гончарівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області;
- скасувати рішення державного реєстратора Гончарівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області Симоненко О.А. від 07.12.2021 №62089681 і здійснену на його підставі у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права приватної власності ОСОБА_1 (із закриттям розділу) на земельну ділянку з кадастровим номером 7425580800:13:000:2015 (номер відомостей про речове право: 45486669 від 06.12.2021);
- скасувати державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 7425580800:13:000:2015 у Державному земельному кадастрі, припинивши право приватної власності ОСОБА_1 на цю земельну ділянку;
- стягнути з відповідача понесені судові витрати 
Позов обґрунтовує тим, що відповідно до рішення Чернігівської обласної ради від 20.06.2002 створено регіональний ландшафтний парк «Міжрічинський» площею 87672,9 га за рахунок земель, що включаються до його складу без вилучення у землевласників та землекористувачів. Рішеннями Чернігівської обласної ради від 14.08.2003 «Про уточнення північної межі регіонального ландшафтного парку «Міжрічинський», від 28.12.2004 «Про виключення частини лісових угідь з господарської зони регіонального ландшафтного парку «Міжрічинський», від 26.01.2007 «Про внесення змін до рішення обласної ради від 28 грудня 2004 року «Про виключення частини лісових угідь з господарської зони регіонального ландшафтного парку «Міжрічинський» змінено межі і площу РЛП «Міжрічинський». Проект організації території, охорони, відтворення та рекреаційного використання природних комплексів і об`єктів регіонального ландшафтного парку «Міжрічинський» як об`єкта природно-заповідного фонду розроблено та погоджено відповідними органами протягом липня-серпня 2003 року та затверджено рішенням Чернігівської обласної ради від 27.11.2003. Регіональний ландшафтний парк «Міжрічинський» як об`єкт природно-заповідного фонду юридично створений з 27.11.2003 і включає 78753,95 га земель на території колишнього Козелецького та Чернігівського районів, які перебувають під особливою державною охороною. Після створення регіонального-ландшафтного парку «Міжрічинський» уповноваженим державним органом із суб`єктами господарювання та органами місцевого самоврядування укладено охоронні зобов`язання, щодо забезпечення охорони тієї частини парку, яка фактично існує на землях, які перебувають у їх власності чи користуванні. Зокрема, згідно охоронного зобов`язання № 7-38/578 від 30.05.2007 під охорону та дотримання встановленого режиму передано заповідний об`єкт – Регіональний ландшафтний парк «Міжрічинський». Наказом директора Департаменту екології та природній ресурсів Чернігівської обласної державної адміністрації№ 97 від 17.10.2019 затверджено нове Положення про Регіональний ландшафтний парк «Міжрічинський», в якому вказано, що парк розташований в міжріччі Дніпра й Десни на території Козелецького (Остерська міська, Карпилівська, Коропіївська, Косачівська, Максимівська, Морівська сільські, Деснянська селищна ради) та Чернігівського (Гончарівська селищна, Смолинська, Боровиківська, Дніпровська сільські ради) районів. Вказане положення погоджене головою Гончарівської об`єднаної територіальної громади (03.10.2019) та головою Боровиківської сільської ради (26.09.2019). Згідно охоронного зобов`язання № 7/38-578 від 01.11.2019 Боровиківській сільській раді передається під охорону та дотримання встановленого режиму частина території РЛП «Міжрічинський» загальною площею 2200 га, яка розташована в адміністративних межах вказаної сільської громади. Рішенням Чернігівської обласної ради від 12.05.2020 затверджено Проект організації території регіонального ландшафтного парку «Міжрічинський», охорони, відтворення та рекреаційного використання його природних комплексів та об`єктів. У рамках Проекту розроблено картосхеми меж регіонального ландшафтного парку та функціонального зонування його території. У подальшому, у ході проведення реформи щодо децентралізації влади відповідно до Закону України «Про добровільне об`єднання територіальних громад» утворилася Гончарівська об`єднана територіальна громада, до якої увійшло і с. Боровики. Наказом Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області № 1-ОТГ від 25.11.2020 передано у комунальну власність Гончарівській селищній раді земельні ділянки сільськогосподарського призначення загальною площею 1777,9657 га, у тому числі і земельну ділянку з кадастровим номером 7425580800:13:000:2005, з якої сформована спірна земельна ділянка. У подальшому, з врахуванням адміністративно-територіальних змін Чернігівського району охоронним зобов`язанням № 7/38-578 від 30.11.2021 Гончарівській селищній раді передано від охорону частину території регіонального парку загальною площею 11310,56 га. Не зважаючи на розташування земельної ділянки у межах об`єкту природно- заповідного фонду, рішенням 6 сесії 8 скликання Гончарівської селищної ради від 18.06.2021 ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства 2,0000 га, розташованої на території Гончарівської селищної ради (Боровиківський старостинський округ) Чернігівського району Чернігівської області. У подальшому рішенням 13 сесії 8 скликання Гончарівської селищної ради від 16.11.2021 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 2,0000 га з кадастровим номером 7425580800:13:000:2015 для ведення особистого селянського господарства розташовану на території Гончарівської селищної ради (Боровиківський старостинський округ) Чернігівського району Чернігівської області. На підставі вказаного рішення 07.12.2021 державним реєстратором Гончарівської селищної ради Симоненко О.А. прийнято рішення № 62089681 про державну реєстрацію права власності на вказану земельну ділянку, про що внесений запис про право власності № 45486669. Проте, вказану земельну ділянку передано у приватну власність ОСОБА_1 протиправно уже після створення РЛП «Міжрічинський» за рахунок земель природно-заповідного фонду, що суперечить вимогам законодавства. Згідно інформації Державної екологічної інспекції у Чернігівській області № 02/1368 від 09.05.2025 земельна ділянка з кадастровим номером 7425580800:13:000:2015 перебуває у межах Регіонального ландшафтного парку «Міжрічинський». Згідно інформації Комунального закладу «Регіональний ландшафтний парк «Міжрічинський» відповідно до наданої схеми розташування земельної ділянки, вона відноситься до господарського зони парку. Приватним підприємством «Елітзем», проведено роботи з виготовлення графічних відомостей з позначення місцезнаходження земельної ділянки з кадастровим номером 7425580800:13:000:2015 відносно меж Регіонального ландшафтного парку «Міжрічинський». Використовуючи дані Публічної кадастрової карти України та карту функціонального зонування території регіонального ландшафтного парку «Міжрічинський» встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером 7425580800:13:000:2015, яка перебуває у власності ОСОБА_1 площею 2 га на території Гончарівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, накладається на шар «Природно-заповідний фонд», а саме Регіональний ландшафтний парк «Міжрічинський». ПП «Елітзем» здійснено накладку меж спірної земельної ділянки на межі РЛП «Міжрічинський», відповідно до якої земельна ділянка з кадастровим номером 7425580800:13:000:2015 повністю накладається на межі РЛП «Міжрічинський». Відтак, рішення Гончарівської селищної ради від 16.11.2021 прийняте з порушеннями земельного законодавства та законодавства про охорону природно-заповідного фонду, оскільки земельна ділянка фактично виділена у межах регіонального ландшафтного парку «Міжрічинський», у зв`язку з чим, рішення Гончарівської селищної ради є незаконним, рішення про державну реєстрацію підлягає скасуванню, а земельна ділянка поверненню у комунальну власність. Системний аналіз положень законодавства дає підстави для висновку, що території та об`єкти природно-заповідного фонду наділені надважливими функціями і завданнями, мають особливий статус та перебувають під особливою державною охороною, тобто згідно зі статтею 178 ЦК України належать до обмежено оборотоздатних об`єктів. Розташування земельної ділянки, яку набула у власність ОСОБА_1 з кадастровим номером 7425580800:13:000:2015, у межах регіонального ландшафтного парку «Міжрічинський» згідно з чинним законодавством свідчить про її віднесення до земель природно-заповідного фонду, що унеможливлює перебування у приватній власності з цільовим призначенням – для ведення особистого селянського господарства. Нерозроблення уповноваженим органом проекту землеустрою щодо земельної ділянки, на якій знаходиться РЛП «Міжрічинський», та невнесення до Державного земельного кадастру меж такої земельної ділянки із зазначенням обмежень щодо режиму її використання, не свідчить про відсутність таких обмежень і можливість перебування спірної земельної ділянки у приватній власності. Ураховуючи, що спірна земельна ділянка відносилась до земель комунальної власності у межах об`єкту природно-заповідного фонду, у Гончарівської селищної ради були відсутні повноваження на передачу земельної ділянки у приватну власність, а рішення від 16.11.2021 прийняте всупереч вимогам ч. 7 ст. 20, ст.ст. 43-46, п. г ч. 4 ст. 83 Земельного кодексу України. ОСОБА_1 12.05.2021 звернулась до Гончарівської селищної ради з заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2 га. До даної заяви нею було подано графічні матеріали з зазначенням бажаного місця розташування земельної ділянки. Об`єкт природно-заповідного фонду Регіональний ландшафтний парк «Міжрічинський» був створений ще у 2003 році. Відтак відповідач при виборі бажаного місця розташування земельної ділянки проявивши розумну обачність міг та повинен був знати про те, що ця ділянка розташована в межах об`єкту природно-заповідного фонду. Таким чином, наказ Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області № 1-ОТГ від 25.11.2020 у частині передання у комунальну власність Гончарівській селищній раді земельної ділянки з кадастровим номером 7425580800:13:000:2005, з якої сформована спірна земельна ділянка, та яка знаходиться у межах об`єкту природнозаповідного фонду, прийнято з перевищенням повноважень. Рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою прийнято Гончарівською селищною радою 15.04.2021, тобто до переходу у комунальну власність земельних ділянок природно-заповідного фонду місцевого значення за межами населених пунктів.Враховуючи викладене, земельна ділянка площею 2 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Гончарівської селищної ради Чернігівського району, Чернігівської області підлягає витребуванню у ОСОБА_1 у комунальну власність.
Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 07.11.2025 позовну заяву Козелецької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Чернігівській області до ОСОБА_1 , треті особи: Гончарівська селищна рада Чернігівського району Чернігівської області, Комунальний заклад «Регіональний ландшафтний парк «Міжрічинський» про витребування земельної ділянки та скасування державної реєстрації позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу.
Постановою Чернігівського апеляційного суду від 29 січня 2026 року, апеляційну скаргу заступника керівника Козелецької окружної прокуратури задоволено, ухвалу Чернігівського районного суду Чернігівської області від 07.11.2025 скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 05 лютого 2026 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання.
У строк встановлений судом стороною відповідача поданий відзив на позовну заяву.
У відзиві на позовну заяву сторона відповідача не погоджується із заявленим позовом в повному обсязі, оскільки заявлений керівником Козелецької окружної прокуратури, який діє в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Чернігівській області, позов не грунтується на вимогах норм матеріального та процесуального права, а заявлені позовні вимоги та підстави позову належним чином не обгрунтовані та не підкріплені належними і допустимими доказами, а підстави позову є надуманими. Сторона відповідача - ОСОБА_1 була не обізнана про те, що спірна земельна ділянка знаходиться на території Регіонального ландшафтного парку «Міжрічинський», оскільки посадовими особами Гончарівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області жодним чином не повідомили відповідача про це, навіть перед винесенням рішення про надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою. Позивач - керівник Козелецької окружної прокуратури, який діє в інтересах держави - Державної екологічної інспекції, звертаючись до Чернігівського районного суду Чернігівської області з позовом до ОСОБА_1 про витребування земельної ділянки та скасування державної реєстрації, посилається на те, що відповідач по справі - ОСОБА_1 недобросовісно набула права власності на спірну земельну ділянку, оскільки остання при виборі бажаного місця розташування земельної ділянки, проявивши розумну обачність міг та повинен був знати про те, що ця ділянка розташована в межах об`єкту природно заповідного фонду. Позивачем по справі в обгрунтування свого позову не надано жодних належних і допустимих доказів, які б достеменно підтверджували обставину того, що спірна земельна ділянка, яка розташована території Гончарівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, набута відповідачем по справі недобросовісним шляхом. Аналізуючи етапи набуття ОСОБА_1 земельної ділянки з кадастровим номером 7425580800:13:000:2015, сторона відповідача приходить до висновку, що під час звернення ОСОБА_1 до Гончарівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області з метою отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у приватну власність, остання не було обізнана і об`єктивно не могла бути обізнаною щодо того, що спірна земельна ділянка розташована на території РЛП «Міжрічинський». Під час прийняття та розгляду відповідної заяви ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, посадовими особами Гончарівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області не було надано жодних роз`яснень відповідачу ані щодо правового режиму спірної земельної ділянки, ані щодо того, що вона відноситься до земель природно-заповідного фонду та перебуває під особливим режимом охорони. При цьому, уповноважений орган місцевого самоврядування, діючи в межах своїх повноважень, мав обов`язок перевірити відповідність місця розташування земельної ділянки вимогам земельного та природоохоронного законодавства, а також належним чином проінформувати заявника про наявні законодавчі обмеження щодо можливості її відведення у приватну власність. Таким чином, відсутність належного інформування з боку органу місцевого самоврядування та ненадання відповідачу вичерпних і достовірних відомостей щодо правового статусу спірної земельної ділянки свідчить саме про добросовісність дій ОСОБА_1 , яка діяла з обґрунтованим переконанням у законності своїх намірів та покладалася на правомірність рішень і дій відповідного органу влади. За наведених обставин, негативні правової наслідки, пов`язані з особливим правовим режимом спірної земельної ділянки, не можуть бути покладені на відповідача, оскільки вони виникли не з її вини, а внаслідок неналежного виконання своїх повноважень посадовими особами органу місцевого самоврядування. Так, прокурор, обґрунтовуючи недобросовісність дій відповідача по справі зазначає, що ОСОБА_1 мала усвідомлювати, що набуває у власність земельну ділянку, яка розташована на території заповідного фонду, однак, жодних і належним доказів на підтвердження таких обставин стороною позивача не надано. Окрім цього, вважає, що наведена стороною позивача ціна позову обґрунтована не відповідною оцінкою суб`єкту оціночної діяльності, а листом Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру в якому зазначено, що усередненим показником нормативної грошової оцінки земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення складає 109941 грн. за 1 га, у зв`язку з чим не є доказом, який би підтверджував реальну ринкову вартість спірного нерухомого майна. Із виготовленого на замовлення відповідача по справі звіту про оцінку спірної земельної ділянки, вартість останньої складає 1244400,00 грн.
Також, вважає, що прокурором пред`явлено позов до суду в інтересах неналежного позивача, оскільки Державна екологічна інспекція у Чернігівській області не є власником спірної земельної ділянки.
Заступником керівника Козелецької окружної прокуратури було подано відповідь на відзив, в якому зазначено, що викладені у відзиві твердження є безпідставними й такими, що не ґрунтуються на законодавстві та не спростовують законності вимог прокурора про повернення державі земельної ділянки з наступних підстав. Так, регіональний ландшафтний парк «Міжрічинський» як об`єкт природно-заповідного фонду юридично створений з 27.11.2003 і включає 78753,95 га земель на території колишнього Козелецького та Чернігівського районів, які перебувають під особливою державною охороною. Згідно з ч. 4 ст. 7 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» межі територій та об`єктів природно-заповідного фонду встановлюються в натурі відповідно до законодавства. До встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проєктів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду. Обмеження щодо передачі деяких об`єктів у приватну власність передбачено ст.ст. 83, 84, 93 Земельного Кодексу України, ст. 4 Закону України «Про природно заповідний фонд України», згідно з якими землі природно-заповідного фонду не можуть передаватися у приватну власність. Нерозроблення уповноваженим органом проєкту землеустрою щодо земельної ділянки, на якій знаходиться РЛП «Міжрічинський», та невнесення до Державного земельного кадастру меж такої земельної ділянки із зазначенням обмежень щодо режиму її використання, не свідчить про відсутність таких обмежень і можливість перебування спірної земельної ділянки у приватній власності. Дана позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 11.10.2023 у справі № 734/1560/20. У силу імперативної вказівки законодавця ділянка з кадастровим номером 7425580800:13:000:2015 належить до природно-заповідного фонду за фактом її розташування у межах Регіонального ландшафтного парку «Міжрічинський». При цьому, у даній ситуації важливим є врахування часу створення об`єкту природно-заповідного фонду (рішення Чернігівської обласної ради від 20.06.2002) та датою передачі спірної земельної ділянки у приватну власність (рішення 13 сесії 8 скликання Гончарівської селищної ради від 16.11.2021). За правовою позицією Верховного Суду (постанова від 20.06.2023 у справі № 554/10517/16-ц (п. 7.28) фізичні особи можуть володіти земельними ділянками природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення виключно, якщо вони ними володіли на час створення об`єкта природно-заповідного фонду. При цьому, набуття у власність земель, які віднесені до земель природнозаповідного та іншого природоохоронного призначення, положеннями ЗК України, Закону України «Про природно-заповідний фонд України» та інших нормативно-правових актів України заборонено. Відтак, встановлене спірній ділянці цільове призначення для ведення особистого селянського господарства жодним чином не впливає на її обмежену оборотоздатність і не передбачає можливості її дійсного використання за таким призначенням, оскільки з моменту створення РЛП «Міжрічинський» ця територія має статус природно-заповідного фонду, відтак, її правовий режим та цільове призначення визначаються та обумовлюються фактом розташування її у межах вказаного об`єкта. ОСОБА_1 є недобросовісним набувачем, оскільки, звертаючись до Гончарівської селищної ради з заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2 га, до якої подано графічні матеріали з зазначенням бажаного місця розташування земельної ділянки, проявивши розумну обачність могла та повинна була знати про те, що ця ділянка розташована в межах об`єкту природно-заповідного фонду, оскільки відомості про РЛП «Міжрічинський» містяться у відкритих джерелах мережі Інтернет (гугл-карта, сайт Департаменту екології та природних ресурсів Чернігівської облдержадміністрації та інші), а також на місцевості РЛП «Міжрічинський» позначений інформаційними стендами. Крім того, у п. 3.2.3 звіту про роботу за 2020 рік КЗ «РЛП «Міжрічинський» Чернігівської обласної ради (з сайту Департаменту екології та природних ресурсів Чернігівської обласної державної адміністрації) вказано, що з метою забезпечення охорони парку та інформування населення придбано та встановлено 19 нових інформаційно-охоронних знаків, 7 інформаційних щитів та відремонтовано 14 інформаційних знаків. Спірна територія на час її набуття відповідачем знаходилася у межах земель РЛП «Міжрічинський» та факт її знаходження у межах вказаного об`єкта ПЗФ є загальновідомим фактом. Тобто, відповідач у силу зовнішніх, об`єктивних, явних і видимих ознак, характерних для земель природно-заповідного фонду, знала або, проявивши розумну обачність, мала знати про те, що ця ділянка вибула з володіння держави з порушенням вимог закону. Набуття у власність таких ділянок усупереч зазначеним обставинам ставить під обґрунтований сумнів добросовісність відповідача. Окрім цього, сторона позивача не погоджується із позицією представника відповідача про подання прокурором позову в інтересах органу, який не є уповноваженими державою на захист їх інтересів у спірних правовідносинах. Державна екологічна інспекція у Чернігівській області, відповідно до Положення про територіальні та міжрегіональні територіальні органи Держекоінспекції, затверджене наказом Міністерства енергетики та захисту довкілля України від 07.04.2020 № 230 в межах своїх повноважень здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням територіальними органами центральних органів виконавчої влади, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності і господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства про охорону і використання територій та об`єктів природно-заповідного фонду, зокрема щодо додержання режиму територій та об`єктів природно-заповідного фонду (п. 2 вказаного Положення). З урахуванням наведеного, з позовом у цій справі окружна прокуратура звертається до суду, діючи в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Чернігівській області, як контролюючого органу в сфері охорони і використання територій та об`єктів природно-заповідного фонду. Держекоінспекцією у Чернігівській області заходів щодо захисту інтересів держави та повернення в розпорядження держави земель природнозаповідного фонду в судовому порядку до цього часу не вжито. Таким чином, позивач про порушення інтересів держави обізнаний, поруч з цим належні заходи, спрямовані на їх поновлення не вживає. Наведене розцінено прокурором як бездіяльність уповноваженого державного органу, що відповідно до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», ст. 56 ЦПК України свідчить про наявність підстав для вжиття заходів реагування прокурором. Зауважує, що згідно з інформацією Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру усередненим показником нормативної грошової оцінки земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення складає 109941 грн за 1 га. Таким чином, нормативно-грошова оцінка спірної земельної ділянки площею 2 га становить 219882 грн. Долучений представником відповідача звіт про оцінку земельної ділянки з кадастровим номером 7425580800:13:000:2015, площею 2 га та цільовим призначенням – для ведення особистого селянського господарства не є належним та допустимим доказом щодо вартості спірного нерухомого майна, оскільки прокурором в позовній заяві та доданих документів обгрунтовано належність вказаної земельної ділянки до земель природно-заповідного фонду, у зв`язку з розташуванням її у межах регіонального ландшафтного парку «Міжрічинський». Позивач також не погоджується із позицією відповідача з приводу пропущення строків позовної давності, в зв`язку з тим, що постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями), прийнятої відповідно до ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», установлено з 12.03.2020 до 22.05.2020 на всій території України карантин. 02.04.2020 набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 № 540-ІХ, згідно з яким розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст.ст. 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Строк дії карантину неодноразово продовжувався. Постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2023 № 383 строк дії карантину продовжено до 30.06.2023. За приписами пункту 19 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії воєнного стану в Україні, введеного з 24.02.2022 Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Таким чином, системний аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку, що на час дії установленого на території України карантину строки, визначені статтями 257, 258 Цивільного кодексу України, були продовжені, а у подальшому - зупинені на строк дії воєнного стану, який (загальновідомий факт) діє безперервно до цього часу. Отже, враховуючи вищевикладене, строк позовної давності за період з часу реєстрації за відповідачем права власності на земельну ділянку по даний час не сплинув. Таким чином, позов підлягає задоволенню повному обсязі.
Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 22 травня 2026 року підготовче провадження у справі було закрито та призначено до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні.
Прокурор в судовому засіданні позов підтримала з підстав викладених у поданих заявах по суті та зазначила, що позов спрямований за захист інтересів держави права якої порушені. Спірна земельна ділянка набута з порушенням вимог земельного законодавства про природно заповідний фонд . Вказала, що відповідно до рішення Чернігівської обласної ради від 20.06.2022 року створено регіональний ландшафтний парк «Міжрічинський» площею 87672,9 га за рахунок земель, що включаються до його складу без вилучення у землевласників та землекористувачів . Проект організації території, охорони, відтворення та рекреаційного використання природних комплексів і об`єктів регіонального ландшафтного парку «Міжрічинський» як об`єкта природно-заповідного фонду розроблено та погоджено відповідними органами протягом липня –серпня 2003 року та –затверджено рішення Чернігівської обласної ради від 27.11.2003 року . Вказує, що з метою охорони території парку під охоронне зобовязання №7/38-578 від 01.11.2019 року Боромиківській сільській раді передано під охорону частина території РЛП «Міжрічинський» . Після проведеної реформи децентралізації Боромиківська сільська рада увійшла до складу Гончарівської селищної територіальної громади, яка є правонаступником у сіх прав та обов`язків Боромиківської сільської ради . 30 листопада 2021 року було укладено охоронне зобов`язання з Гончарською сільською радою за №7/38-578 щодо частини території РЛП «Міжрічинський» . Водночас незважаючи на існування вищевказаних охоронних зобов`язань ОСОБА_1 набула право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 7425580800:13:000:2015, площею 2 га та цільовим призначенням – для ведення особистого селянського господарства із земель природно-заповідного фонду . Вказана земельна ділянка знаходиться в господарській зоні парку. Згідно схеми накладення спірна земельна ділянка накладається повністю на межі території РЛП «Міжрічинський», а відтак рішення про надання земельної ділянки прийнято з порушенням земельного законодавства. Аргументовуючи недобросовісність відповідачки прокурор вказала, що під час звернення відповідачки до Гончарівської селищної ради нею була додана схема бажаного розташування земельної ділянки , водночас подаючи таку схему відповідач повинна знати або знала що набувала землі природно-заповідного фонду, відомості про які є відкритими на сайті екологічної інспекції. Відповідаючи за запитання представника відповідача уточнила, що земельна ділянка витребовується на користь Гончарської селищної ради, землями природного заповідного фонду є держава і розпоряджається КМУ. Державна екологічна інспекція визначена особою в інтересах якої подається позов, бо саме інспекція є контролюючим органом за використання земель сільськогосподарського призначення . 
Представник відповідача - адвокат Кравченко В.В. позов не визнав в повному обсязі з підстав викладених у заяві по суті та вказав на його необґрунтованість, зауваживши , що його предметом є витребування земельної ділянки з кадастровим номером 7425580800:13:000:2015, однак на користь кого витребовується земля у позові не вказано. З поданого позову є незрозумілим чиї права порушенні . Державна екологічна інспекція у Чернігівській області є органом нагляду та ненаділена повноваженнями щодо витребування земельної ділянки бо не є її власником, а відповідно з позовом звернувся неналежний позивач у справі. В даному випадку доцільним було заначити позивачем або Гончарівську селищну раду або Чернігівську військову адміністрацію. Звертав увагу, що матеріали справи не містять доказів того, що спірна земельна ділянка належить до земель природно-заповідного фонду з певними категоріями обмежень та забороною її передачі у приватну власність. Адже якщо земельна ділянка не є сформованою, то не можна сказати, що вона на відноситься до земель які охоплюють територію ландшафтного парку. Акцентував увагу суду на тому, ПП «ЕЛІТЗЕМ» з яким прокуратурою був укладений договір на проведення робіт по виготовленню графічних відомостей з позначенням місцезнаходження земельної ділянки з кадастровим номером 7425580800:13:000:2015 відносно меж Регіонального ландшафтного парку «Міжрічинський» та якими в подальшому було повідомлено, що ними встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером 7425580800:13:000:2015 накладається на шар «Природно-заповідний фонд», а саме, Регіональний ландшафтний парк місцевого значення «Міжрічинський», місцерозташування Козелецький та Чернігівський райони, межиріччя р. Дніпра та р. Десни, площа об`єкту 78753,95 не є належним доказом, адже ПП «ЕЛІТЗЕМ» не є експертною установою, про кримінальну відповідальність посадові особи не попереджували, атому вказаний доказ судом не може бути прийнято до уваги. Правом на призначення експертизи прокурор під час розгляду справи не скористалася. адже експертиза в межах даної справи . В той же час відповідачка ОСОБА_1 у законний спосіб звернулася до органу місцевого самоврядування із заявою про надання їй у власність земельної ділянки, яка оцінювалася на предмет її відповідності посадовими особами селищної ради. Сесію сільської ради відповідачці надано дозвіл на виготовлення документації, а відповідно ОСОБА_1 не могла знати, що земельна ділянка з кадастровим номером 7425580800:13:000:2015 відноситься до земель природно-заповідного фонд, а отже не надано належних доказів неправомірності набуття права власності відповідачем, відповідач є добросовісним набувачем права власності, а держава підтвердила її право власності шляхом реєстрації, а помилки державного органу не можуть виправлятись за рахунок осіб, яких вони стосуються. Доводи прокурора про те, що позовна даність переривалася через карантинні обмеження та введений воєнний стан є необґрунтованими з огляду на те, що наявність карантинних обмежень та воєнного стану само по собі не є поважною причиною для пропуску строків звернення до суду , без аргументації обставин, що саме завадило вчасно звернутися до суду, тим паче при тих умовах, що на території Чернігівської області прокуратура здійснювала свою діяльність . Просив суд стягнути з сторони позивача понесені судові витрати
Третя особа – Гончарівська селищна рада Чернігівського району Чернігівської області не забезпечила явку свого представника в судове засідання, через систему «Електронний суд» надала заяву про розгляд справи без участиі представника селищної ради, проти задоволення позовних вимог не заперечують ( Т. 2, а.с. 106-106 зворот.) 
Третя особа – Комунальний заклад «Регіональний ландшафтний парк «Міжрічинський», будучи повідомленою належним чином, не забезпечила явку свого представника в судове засідання.
08 вересня 2026 року суд, після оголошення про перехід до стадії ухвалення судового рішення, керуючись положеннями ч.1 ст.244 ЦПК України, відклав ухвалення та проголошення судового рішення до 08 год 00 хв 16 вересня 2026 року.
Заслухавши учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступне.
Згідно інформаційної довідки № 444789648 від 23.09.2025 із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 2 га, кадастровий номер: 7425580800:13:000:2015 на підставі рішення тринадцятої сесії восьмого скликання Гончарівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області від 16.11.2021 року. Державний реєстратор: Симоненко Олена Анатоліївна, Гончарівська селищна рада Чернігівського району Чернігівської області, Чернігівська області, індексний номер рішення: 62089681. Номер відомостей про речове право: 45486669 ( т.1 а.с. 18).
Інформацією із Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 04.08.2025 підтверджується вищезазначена інформація ( т.1 а.с. 20). 
12 травня 2021 року ОСОБА_1 подала заяву на ім`я голови Гончарівської об`єднаної територіальної громади Чернігівського району Чернігівської області із проханням надати дозвіл на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність у межах норм безоплатної приватизації для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га, яка знаходиться в селі Боровики на території Гончарівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області (т.1 а.с. 22). 
Рішенням 6 сесії 8 скликання Гончарівської селищної ради від 18.06.2021 року ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства 2,0000 га, розташованої на території Гончарівської селищної ради (Боровиківський старостинський округ) Чернігівського району Чернігівської області (т.1 а.с. 23).
У подальшому, рішенням 13 сесії 8 скликання Гончарівської селищної ради від 16.11.2021 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 2,0000 га з кадастровим номером 7425580800:13:000:2015 для ведення особистого селянського господарства розташовану на території Гончарівської селищної ради (Боровиківський старостинський округ) Чернігівського району Чернігівської області ( т.1 а.с.24).
Інженером-землевпорядником - ФОП ОСОБА_2 у 2021 році створено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2,0000 га гр. ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Гончарівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області ( т.1 а.с. 25-39). В пояснювальній записці до проекту землеустрою зазначено, що земельна ділянка площею 2,0000 га, що відводиться у власність гр. ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Гончарівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області. Площа земельної ділянки складає 2,0000 га, що не перевищує розмір, визначений нормою ст. 121 Земельного кодексу України. Під`їзд до земельної ділянки здійснюється по існуючим вулицям та проїздам. Землі, з яких передбачено відведення земельної ділянки, перебувають в комунальній власності (землі запасу) та відносяться до земель сільськогосподарського призначення. Земельна ділянка з якої формується дана земельна ділянка була раніше проінветарізована та їй був присвоєний кадастровий номер 7425580800:13:000:2015. Підставою для виконання робіт є Рішення сесії Гончарівської селищної ради від 18.06.2021 року 6 сесія 08 скликання та на підставі договору між замовником та ФОП ОСОБА_2 . Проектом землеустрою передбачено відведення земельної ділянки площею 2,0000 га у власність гр. ОСОБА_3 для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Гончарівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області із земель комунальної власності, які відносяться до категорії земель сільськогосподарського призначення. За цільовим призначенням, відповідно до КВЦПЗ - 01.03 для ведення особистого селянського господарства. Місцезнаходження кутів повороту зовнішніх меж землекористування встановлено і погоджено в натурі при участі представника землекористувача та узгоджено з представниками суміжних землекористувачів. Обчислення площі земельної ділянки здійснено за координатами точністю до 0,0001 га. На дану земельну ділянку обмеження (обтяження) не встановлені, інші права третіх осіб не зареєстровані. 
01 листопада 2021 року у відділі у Чернігівському районі Міжрайонного управління у Ріпкинському та Чернігівському районах Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області була відкрита ОСОБА_4 на спірну земельну ділянку ( а.с. 40-52). Зазначено координати поворотних точок меж земельної ділянки: точка 3, 60,78 м, координати: Х 5676271,665, Y 3385514,92; точка 5, 19,93 м, координати: Х 5676225,125, Y 3385554,014; точка 4, 77,14 м, координати: Х 5676234,803, Y 3385571,434; точка 8, 65,56 м, координати: Х 5676159,311, Y 3385587,273; точка 9, 122,52 м, координати: Х 5676095,149, Y 3385600,747; точка 10, 68,09 м, координати: Х 5676070,226, Y 3385480,789, точка 7, 76,5 м, координати: Х 5676136,638, Y 3385465,78, точка 7, 2,03 м, координати: Х 5676211,428, Y 3385449,704, точка 6, 86,92 м, координати: Х 5676212,093, Y 3385451,624.
07 травня 2025 року Козелецька окружна прокуратура звернулася до Державної екологічної інспекції у Чернігівській області з метою встановлення підстав для представництва прокурором інтересів держави в суді, із запитуваною інформацією про те, чи розміщена спірна земельна ділянка на території РЛП «Міжрічинський», надати відомості щодо місця розташування земельної ділянки відносно об`єкта ПЗФ, чи було відомо Державній екологічній інспекції у Чернігівській області про порушення вимог природоохоронного та земельного законодавства при відведенні земельних ділянок у власність громадян, чи вживалися та чи будуть вживатися Державною екологічною інспекцією заходи реагування з даного питання (т.1 а.с. 53-54 зворот).
09 травня 2025 року Державна екологічна інспекція у Чернігівській області на запит Козелецької окружної прокуратури повідомила, що Інспекція не володіє інформацією стосовно порушень встановленого порядку передач земельних ділянок з кадастровими номерами 7425580800:13:000:5007 та 7425580800:13:000:2015 у приватну власність. При проведенні в 2019-2024 роках перевірок щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства на території Регіонального ландшафтного парку «Міжрічинський» питання стосовно статусу вказаних земельних ділянок Інспекцією не досліджувалось (т.1 а.с. 55-56)
Також, Козелецька окружна прокуратура 07 травня 2025 року звернулася до КЗ «РЛП «Міжрічинський» з метою встановлення підстав для представництва прокурором інтересів держави в суді, із запитуваною інформацією про те, чи розміщені земельні ділянки з кадастровими номерами 7425580800:13:000:5007 та 7425580800:13:000:2015 на території РЛП «Міжрічинський» та до якої зони вони відносяться, якщо так, то надати підтверджуючі документи використовуючи Карту 7. «Карта функціонального зонування території парку» з Проекту організації території РЛГІ «Міжрічинський», охорони відтворення та рекреаційного використання його природних комплексів та об`єктів», а також схеми розміщення вказаних земельних ділянок з проектів землеустрою щодо їх відведення, які додаються; чи було відомо КЗ «РЛП «Міжрічинський» про порушення вимог природоохоронного та земельного законодавства при відведенні вищевказаних земельних ділянок у власність громадянам, якщо так, то коли стало відомо; чи погоджувались проекти землеустрою при відведенні вищевказаних земельних ділянок у власність громадянам; чи укладалися із новими власниками земельних ділянок охоронні зобов`язання; чи вживалися та чи будуть вживатися КЗ «РЛП «Міжрічинський» заходи щодо усунення порушень законодавства та повернення в розпорядження держави земель природно-заповідного фонду ( т.1 а.с. 57-58). 
Своїм листом № 01-35/57 від 14.05.2025 КЗ «РЛП «Міжрічинський» повідомив, що їм не було відомо про порушення вимог природоохоронного та земельного законодавства при відведенні вищевказаних земельних ділянок у власність громадянам. Проекти землеустрою при відведенні земельних ділянок у приватну власність не погоджувалися, а також не укладалося із новими власниками земельних ділянок охоронних зобов`язань ( т.1 а.с. 58 зворот.). 
28 квітня 2024 року Козелецька окружна прокуратура звернулася до ПП «ЕЛІТЗЕМ» з проханням посприяти у проведенні робіт по виготовленню графічних відомостей з позначенням місцезнаходження земельної ділянки з кадастровим номером 7425580800:13:000:2015 відносно меж Регіонального ландшафтного парку «Міжрічинський» ( т.1 а.с. 59).
ПП «ЕЛІТЗЕМ» листом № 87 від 04.06.2025 було повідомлено, що використовуючи дані з Державного земельного кадастру та Публічної кадастрової карти України встановлено, що земельні ділянки з кадастровими номерами 7425580800:13:000:5007 та 7425580800:13:000:2015 площею 2,0 га кожна надаються на шар «Природно-заповідний фонд», а саме, Регіональний ландшафтний парк місцевого значення «Міжрічинський», місцерозташування Козелецький та Чернігівський райони, межиріччя р. Дніпра та р. Десни, площа об`єкту 78753,95 га ( а.с. 60). На підтвердження викладеного, було додано схему ( т.1 а.с. 60 зворот).
07 травня 2025 року Козелецька окружна прокуратура звернулася до Кабінету Міністрів України з метою встановлення підстав для представництва прокурором інтересів держави в суді, із запитуваною інформацією про те, чи приймались рішення КМУ щодо вилучення, зміни цільового призначення земельних ділянок природно-заповідного фонду на території РЛП «Міжрічинський» з кадастровими номерами 7425580800:13:000:5007 та 7425580800:13:000:2015, та чи будуть вживатися КМУ заходи реагування до усунення допущених порушень законодавства та повернення в розпорядження держави земель природно-заповідного фонду (т.1 а.с. 62-63).
Кабінет Міністрів України відповідним листом № 11422/0/2-25 від 08 травня 2025 року надав відповідь, що запит прокуратури було надіслано відповідним державним органам для розгляду в установленому порядку (т.1 а.с. 63 зворот.). 
07 травня 2025 року Козелецька окружна прокуратура звернулася до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області з метою встановлення підстав для представництва прокурором інтересів держави в суді, із запитуваною інформацією про те, чи проводилися заходи державного нагляду (контролю) за фактом передачі у власність фізичним особам для ведення особистого селянського господарства земельних ділянок природно-заповідного фонду на території РЛП «Міжрічинський» з кадастровими номерами 7425580800:13:000:5007 та 7425580800:13:000:2015; чи змінювалося цільове призначення вказаних земельних ділянок; чи вживалися та чи будуть вживатися ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області заходи реагування щодо усунення допущених порушень законодавства ( т.1 а.с. 64-65).
Згідно інформації ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області № 10-25-0.441-77/90-25 від 16.05.2025 усі землі, що обліковувалися згідно державної статистичної звітності по формі 6-зем, на момент створення парку за конкретними землекористувачами між фарватерами р. Дніпро (Київське водосховище) та р. Десна, за винятком забудованих земель за межами населених пунктів та земель населених пунктів, а також військових полігонів, було включено до складу регіонального ландшафтного парку (без розробки проекту відведення, тобто без визначення та встановлення меж земель в натурі (на місцевості). Створення зазначеного парку відбулося за рахунок земель сільськогосподарського призначення як державної власності, так і приватної (на даний момент розпайовані землі колективних сільськогосподарських підприємств), так і за рахунок інших категорій земель. Проекти зміни у частині категорії земель дирекцією парку не замовлялися і не розроблялися. Разом з цим повідомляємо, що заходи державного нагляду (контролю), заходи претензійно-позовної роботи Головним управлінням щодо земельних ділянок з кадастровими номерами 7425580800:13:000:5007, 7425580800:13:000:2015 не здійснювались (т.1 а.с. 65 зворот -66 зворот.).
07 травня 2025 року Козелецька окружна прокуратура звернулася до Департаменту екології та природних ресурсів Чернігівської обласної державної адміністрації метою встановлення підстав для представництва прокурором інтересів держави в суді, із запитуваною інформацією про те, чи розміщені земельні ділянки з кадастровими номерами 7425580800:13:000:5007 та 7425580800:13:000:2015 на території РЛП «Міжрічинський» та до якої зони вони відносяться та надати підтверджуючі документи; чи погоджувалися із Департаментом екології та природних ресурсів Чернігівської обласної державної адміністрації проекти землеустрою про відведення вищевказаних земельних ділянок у власність громадян; чи укладалися із новими власниками охоронні зобов`язання; чи вживалися та чи будуть вживатися Департаменту екології та природних ресурсів заходи реагування щодо усунення допущених порушень законодавства та повернення в розпорядження держави земель природно-заповідного фонду ( т.1 а.с. 67-68 зворот.).
Згідно інформації Департаменту екології та природних ресурсів Чернігівської обласної державної адміністрації від 26.06.2025 визначення приналежності або розміщення земельних ділянок до території та об`єктів природно-заповідного фонду не відноситься до повноважень Департаменту. Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок з кадастровими номерами 7425580800:13:000:5007 та 7425580800:13:000:2015 у власність для ведення особистого селянського господарства на погодження до Департаменту не надходили. Охоронні зобов`язання із власниками не укладалися (т.1 а.с. 69-69 зворот.).
07 травня 2025 року Козелецька окружна прокуратура звернулася до Гончарівської селищної ради Чернігівського району з метою встановлення підстав для представництва прокурором інтересів держави в суді, із запитуваною інформацією про те, чи розміщені земельні ділянки з кадастровими номерами 7425580800:13:000:5007 та 7425580800:13:000:2015 на території РЛП «Міжрічинський» за наявними в селищній раді картографічними матеріалами та надати підтверджуючі документи; чи проводилися заходи державного нагляду (контролю) за фактом передачі у власність фізичним особам для ведення особистого селянського господарства земельних ділянок природно-заповідного фонду території РЛП «Міжрічинський» з кадастровими номерами 7425580800:13:000:5007 та 7425580800:13:000:2015 та надати підтверджуючі документи; чи змінювалося цільове призначення вказаних земельних ділянок; чи вживалися та чи будуть вживатися Гончарівською селищною радою заходи реагування щодо усунення допущених порушень законодавства ( т.1 а.с. 70-71 зворот.)
Як вбачається із відповіді Гончарівської селищної ради Чернігівського району № 02-30/531 від 21.05.2025 наказом Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області № 1-ОТГ від 25.11.2020 «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» була передана земельна ділянка з кадастровим номером 7425580800:13:000:2005, площею 11,2085 га із цільовим призначенням 16.00 Землі запасу. В подальшому, в результаті поділу даної земельної ділянки було сформовано чотири земельні ділянки. За заявою ОСОБА_1 рішенням 6 сесії 8 скликання Гончарівської селищної ради від 15.04.2021 останній надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства у межах норм безоплатної приватизації. За заявою ОСОБА_1 рішенням 8 сесії 8 скликання Гончарівської селищної ради від 18.06.2021 надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства у межах норм безоплатної приватизації. Рішенням 13 сесії 8 скликання Гончарівської селищної ради від 16.11.2021 затверджено проект землеустрою та надано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 2,0000 га з кадастровим номером 7425580800:13:000:2015. Охоронне зобов`язання на частину території РЛП «Міжрічинський» Гончарівська селищна рада отримала листом Департаменту екології та природних ресурсів Чернігівської обласної державної адміністрації від 01.12.2021 № 08-06/2717 за вхідним № 02-01/1308 від 07.12.2021 ( т.1 а.с. 72-72 зворот.). 
Копія наказу № 1-ОТГ від 25.11.2020 додана до листа Гончарівської селищної ради від 21.05.2025 на т.1 а.с. 77.
Актом приймання-передачі від 25.11.2020 Головне Управління Держгеокадастру у Чернігівській області відповідно до наказу № 1-ОТГ від 25.11.2020 передало із державної власності, Гончарівська селищна рада Чернігівського району Чернігівської області приймає у комунальну власність Гончарівської територіальної громади земельні ділянки згідно з додатком, включаючи і спірну земельну ділянку (т.1 а.с. 77 зворот., 75-81). 
Наказом директора Департаменту екології та природній ресурсів Чернігівської обласної державної адміністрації № 97 від 17.10.2019 затверджено нове Положення про Регіональний ландшафтний парк «Міжрічинський», в якому вказано, що парк розташований в міжріччі Дніпра й Десни на території Козелецького (Остерська міська, Карпилівська, Коропіївська, Косачівська, Максимівська, Морівська сільські, Деснянська селищна ради) та Чернігівського (Гончарівська селищна, Смолинська, Боровиківська, Дніпровська сільські ради) районів. Вказане положення погоджене головою Гончарівської об`єднаної територіальної громади (03.10.2019) та головою Боровиківської сільської ради (26.09.2019). Відповідно до п. 1.1 Положення про Регіональний ландшафтний парк «Міжрічинський», затвердженого наказом директора Департаменту екології та природних ресурсів Чернігівської облдержадміністрації від 17.10.2019 № 97, регіональний ландшафтний парк «Міжрічинський» є природоохоронним рекреаційним об`єктом місцевого значення і входить до складу природно-заповідного фонду України, щодо якого встановлюється особливий режим охорони, відтворення та використання. Відповідно до п. 1.1 Положення про Регіональний ландшафтний парк «Міжрічинський», затвердженого наказом директора Департаменту екології та природних ресурсів Чернігівської облдержадміністрації від 17.10.2019 № 97, регіональний ландшафтний парк «Міжрічинський» є природоохоронним рекреаційним об`єктом місцевого значення і входить до складу природно-заповідного фонду України, щодо якого встановлюється особливий режим охорони, відтворення та використання. Відповідно до п. 1.1 Положення регіональний ландшафтний парк «Міжрічинський» є природоохоронним рекреаційним об`єктом місцевого значення і входить до складу природно-заповідного фонду України, щодо якого встановлюється особливий режим охорони, відтворення та використання ( т.1 а.с. 98-105 зворот.).
Згідно охоронного зобов`язання № 7-38/578 від 30.05.2007 складеного з природоохоронною установою - Регіональний ландшафтний парк «Міжрічинський» вказаному суб`єкту господарювання з метою охорони, збереження, відтворення та раціонального використання типових та унікальних природних комплексів Українського Полісся під охорону та дотримання встановленого режиму передано заповідний об`єкт – Регіональний ландшафтний парк «Міжрічинський» загальною площею 78753,95 га (т.1 а.с. 106).
Згідно охоронного зобов`язання № 7/38-578 від 01.11.2019 Боровиківській сільській раді передається під охорону та дотримання встановленого режиму частина території РЛП «Міжрічинський» загальною площею 2200 га, яка розташована в адміністративних межах вказаної сільської громади ( т.1 а.с. 106 зворот.).
Із охоронного зобов`язання № 7/38-578 від 30.11.2021 вбачається, що Гончарівській селищній раді передається під охорону та дотримання встановленого режиму частина території РЛП «Міжрічинський» загальною площею 11310,56 га, яка розташована в адміністративних межах вказаної селищної ради (т.1 а.с. 106).
Державною екологічною інспекцією у Чернігівській області 20-22 жовтня 2021 року проведено перевірку дотримання Гончарівською селищною радою природоохоронного законодавства. В Акті перевірки вказано, що на території ради знаходиться частина регіонального ландшафтного парку «Міжрічинський» площею 27348,15 га. Встановлено, що будь-яка документація (положення, Охоронні зобов`язання, картографічні матеріали) на всі зазначені об`єкти природно-заповідного фонду в Гончарівській селищній раді відсутні. На час перевірки об`єкти природно-заповідного фонду, що знаходились під охороною Боровиківської, Жеведьської, Смолинської сільських рад, селищною радою не взяті під охорону ( т.1 а.с. 116-119).
Державною екологічною інспекцією у Чернігівській області винесено Вимогу № 153/04 від 22.10.2021 щодо приведення у відповідність і3 законодавством, з метою реалізації повноважень у сфері охорони навколишнього природного середовища та усунення порушень вимог природоохоронного законодавства, виявлених під час вищезазначеної проведення перевірки (т.1 а.с. 119 зворот.-121).
Судом встановлено, що відповідно до рішення 2 сесії 24 скликання Чернігівської обласної ради від 20.06.2002 створено регіональний ландшафтний парк «Міжрічинський» площею 87672,9 га за рахунок земель, що включаються до його складу без вилучення у землевласників та землекористувачів ( т.1 а.с. 86-86 зворот., 87-89 зворот.). 
Рішенням 7 сесії 24 скликання Чернігівської обласної ради від 14.08.2003 «Про уточнення північної межі регіонального ландшафтного парку «Міжрічинський», вирішено внести уточнення та зміни до додатків №1 рішень Чернігівської обласної ради від 20.06.2002 р. та 29.10.2002 р. щодо північної межі РЛП "Міжрічинський" та мисливських угідь структурного підрозділу парку ТОВ "Міжрічинський" згідно з додатками № 1 і № 2 цього рішення ( т.1 а.с. 88, 88 зворот. -89).
Рішенням 8 сесії 24 скликання Чернігівської обласної ради від 27.11.2003 «Про затвердження проекту організації території регіонального ландшафтного парку «Міжрічинський» затверджено проект організації території регіонального ландшафтного парку "Міжрічинський". Внесено зміни до рішення Чернігівської обласної ради від 20 червня 2002 року "Про створення регіонального ландшафтного парку "Міжрічинський": в п. 1 слова “на території Козелецького району" виключити; абзац 2 п.1 читати: "Встановити площу регіонального ландшафтного парку "Міжрічинський" 102472,95 га»; додатки № 2 і № 3 доповнити даними про власників і користувачів земель Чернігівського району (т.1 а.с. 90-90 зворот.).
В додатку № 1 до рішення Чернігівської обласної ради від 27.11.2003 межі РЛП «Міжрічинський» встановлено: з півночі: «від меж південної частини с. Теремці Київської області по фарватеру річки Дніпро по кордону з Білоруссю до с. Прохорів Хутір далі на схід по дорогах: до с. Василева Гута, на с. Боровики, на с. Ворохівка, на с. Ревунів Круг, на с. Червоне, на смт Гончарівське, далі по дорозі на північну околицю с. Смолин до містка через р. Жевідь, далі за течією по річках Жевідь, Рудка, Стара Десна до впадіння останньої в р. Десна в районі Смолинського поста №10». Зі сходу: «від Смолинського поста № 10 на р. Десна вниз по течії до межі з Київською областю в районі с. Сувид». З півдня: «по межі Київської області від р. Десна до фарватеру Київського водосховища». Із заходу «по фарватеру Київського водосховища до с. Теремці» (т.1 а.с. 91).
У Додатку № 2 до рішення обласної ради від 27.11.2003 «Перелік земель, що перебувають у віддані місцевих рад і включаються до складу регіонального ландшафтного парку «Міжрічинський» без вилучення у землевласників і землекористувачів» зазначено перелік місцевих рад із розміром площі земель: Остерська міська рада - 425,20 га, Карпилівська сільська рада - 5200,55 га, Короп`ївська сільська рада - 3500,24 га, Косачівська сільська рада - 31415,90 га, Максимська сільська рада - 26252,10 га, Морівська сільська рада - 7242,64 га, Деснянська селищна рада - 13636,32 га, Гончарівська селищна рада - 4027,05 га, Смолинська сільська рада - 2200,00 га, Боровиківська сільська рада 2200,00 га, Дніпровська сільська рада - 6372,95 га, а всього: 102472,95 га (т.1 а.с. 92).
Рішенням 14 сесії 4 скликання Чернігівської обласної ради від 28.12.2004 року «Про затвердження проекту організації території регіонального ландшафтного парку «Міжрічинський» «Про виключення частини лісових угідь з господарської зони регіонального ландшафтного парку «Міжрічинський» виключено частину лісових угідь, загальною площею 23719 га, з господарської зони регіонального ландшафтного парку „Міжрічинський", в тому числі тих, що перебувають у користуванні Остерського державного лісгоспу - 7600 га, Остерського військового лісгоспу - 8788 га, Чернігівського військового лісгоспу - 7331 га (згідно з додатками) (т.1 а.с. 93, 93 зворот. – 94 зворот.).
Рішенням 8 сесії 5 скликання Чернігівської обласної ради від 26.01.2007 року «Про внесення змін до рішення обласної ради від 28 грудня 2004 року «Про виключення частини лісових угідь з господарської зони регіонального ландшафтного парку «Міжрічинський» внесено зміни та доповнення до рішення обласної ради від 28 грудня 2004 року, а саме: назву рішення викладено в новій редакції: «Про зміну меж регіонального ландшафтного парку «Міжрічинський». Пункт перший рішення викладено в новій редакції: «Змінити межі регіонального ландшафтного парку «Міжрічинський», вивівши з його складу лісові угіддя загальною площею 23719 га, що перебувають у користуванні Остерського державного лісгоспу (7600 га), Остерського військового лісгоспу (8788 га) та Чернігівського військового лісгоспу (7331 га)». Доповнено рішення пунктами такого змісту: встановити площу регіонального ландшафтного парку «Міжрічинський» - 78753,95 га. У зв`язку з неодноразовими змінами меж регіонального ландшафтного парку «Міжрічинський» доручити керівництву парку, в шестимісячний термін винести межі території вказаного парку в натуру, в установленому законом порядку. Зобов`язати керівництво парку спільно з постійною комісією обласної ради з питань агропромислового комплексу, земельних відносин, екології та природних ресурсів підготувати в новій редакції Положення про регіональний ландшафтний парк «Міжрічинський» згідно вимог чинного законодавства та внести його на затвердження сесії обласної ради ( т.1 а.с. 95-97 зворот.). 
Рішенням 23 сесії 7 скликання Чернігівської обласної ради № 14-23/VІІ від 12.05.2020 року «Про затвердження проекту організації території регіонального ландшафтного парку «Міжрічинський» , охорони, відтворення та рекреаційного використання його природних комплексів та об`єктів вирішено затвердити Проект організації території регіонального ландшафтного парку «Міжрічинський» охорони, відтворення та рекреаційного використання його природних комплексів та об`єктів. КЗ «Регіональний ландшафтний парк «Міжрічинський» Чернігівської обласної ради забезпечити виконання природоохоронних заходів щодо господарської та іншої діяльності, передбаченої Проектом організації ( т.1 а.с. 96).
В т.2 а.с. 120 міститься карта на якій визначені межі РЛП Міжрічинський» на якому також вбачаються функціональні зони парку так які заповідна, регульованої рекреації, стаціонарної рекреації та господарська 
З організації території регіонального ландшафтного парку «Міжричинський» (проектний план) слідує, визначені межі ландшафтного парку та його функціональні зони, а також перелік землекористувачів землі, яких включаються до складу РЛП без вилучення і зокрема в тому числі й серед інших землекористувачів значиться Гончарівська селищна рада (т.2 а.с 121)
Відповідно до ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави.
Відповідно до ч. 2 ст. 3 Земельного кодексу України земельні відносини, що виникають при використанні лісів, регулюються цим Кодексом, нормативно-правовими актами про ліси, якщо вони не суперечать цьому Кодексу.
Частиною 2 ст. 84 Земельного кодексу України передбачено, що право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим кодексом.
Відповідно до пункту «г» частини четвертої статті 84 ЗК України землі під об`єктами природно-заповідного фонду, історико-культурного та оздоровчого призначення, що мають особливу екологічну, оздоровчу, наукову, естетичну та історико-культурну цінність, належать до земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, якщо інше не передбачено законом; землі лісогосподарського призначення, крім випадків, визначених цим Кодексом.
Відповідно до статті 5 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» території та об`єкти природно-заповідного фонду підлягають особливій державній охороні, а згідно з ст. 1 Лісового кодексу України ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцерозташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах.
Землі України за основним цільовим призначенням поділяються, зокрема, на землі природно-заповідного призначення (пункт «в» частини першої статті 19 ЗК України).
У статті 43 ЗК України встановлено, що землі природно-заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду.
Згідно зі статтею 44 ЗК України до земель природно-заповідного фонду включаються природні території та об`єкти (природні заповідники, національні природні парки, біосферні заповідники, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища), а також штучно створені об`єкти (ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки, парки-пам`ятки садово-паркового мистецтва).
Землі природно-заповідного фонду можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. Порядок використання земель природно-заповідного фонду визначається законом (стаття 45 ЗК України).
Відповідно до статті 7 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» землі природно-заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду.
Землі природно-заповідного фонду України, а також землі територій та об`єктів, що мають особливу екологічну, наукову, естетичну, господарську цінність і є відповідно до статті 6 цього Закону об`єктами комплексної охорони, належать до земель природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного або історико-культурного призначення. На землях природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного або історико-культурного призначення забороняється будь-яка діяльність, яка негативно впливає або може негативно впливати на стан природних та історико-культурних комплексів та об`єктів чи перешкоджає їх використанню за цільовим призначенням. На використання земельної ділянки або її частини в межах природно-заповідного фонду може бути встановлено обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором. Обмеження (обтяження) підлягає державній реєстрації і діє протягом строку, встановленого законом або договором.
Згідно з частиною першою статті 9 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» території та об`єкти природно-заповідного фонду з додержанням вимог, встановлених цим Законом та іншими актами законодавства України, можуть використовуватися: у природоохоронних цілях; у науково-дослідних цілях; в оздоровчих та інших рекреаційних цілях; в освітньо-виховних цілях; для потреб моніторингу навколишнього природного середовища.
Відповідно до ч. 1 статті 23 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» регіональні ландшафтні парки є природоохоронними рекреаційними установами місцевого чи регіонального значення, що створюються з метою збереження в природному стані типових або унікальних природних комплексів та об`єктів, а також забезпечення умов для організованого відпочинку населення.
Відповідно до статті 54 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» зміна меж, категорії та скасування статусу територій та об`єктів природно-заповідного фонду проводиться відповідно до статей 51-53 цього Закону.
Громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю) (частина перша статті 81 ЗК України).
Згідно з пунктом «в» частини третьої статті 83 ЗК України до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать: землі під об`єктами природно-заповідного фонду, історико-культурного та оздоровчого призначення, що мають особливу екологічну, оздоровчу, наукову, естетичну та історико-культурну цінність, якщо інше не передбачено законом.
Частина 1 статті 150 ЗК України відносить до особливо цінних земель, зокрема, землі природно-заповідного фонду.
Земельні ділянки особливо цінних земель, що перебувають у державній або комунальній власності, можуть вилучатися (викуплятися) для будівництва об`єктів загальнодержавного значення, доріг, ліній електропередачі та зв`язку, трубопроводів, осушувальних і зрошувальних каналів, геодезичних пунктів, житла, об`єктів соціально-культурного призначення, нафтових і газових свердловин та виробничих споруд, пов`язаних з їх експлуатацією, за постановою Кабінету Міністрів України або за рішенням відповідної місцевої ради, якщо питання про вилучення (викуп) земельної ділянки погоджується Верховною Радою України (частина друга статті 150 ЗК України).
Згідно з частиною другою статті 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати, зокрема, усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.
Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України).
Системний аналіз вищенаведених норм права дозволяє зробити висновок про те, що землі природно-заповідного фонду, що перебувають у державній, комунальній власності, не підлягають приватизації. Такі землі можуть перебувати у приватній власності лише у зв`язку з формуванням на цих земельних ділянках об`єктів природно-заповідного фонду чи включення земельних ділянок, що належать фізичним чи юридичним особам, до земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення). Вилучення (викуп) земель природно-заповідного фонду із комунальної власності було можливим тільки за рішенням відповідної місцевої ради, якщо вилучення (викуп) земельної ділянки погодила Верховна Рада України.
Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки (частина перша статті 11 ЦК України).
Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 ЦК України).
Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. (частина друга статті 328 ЦК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Отже, за загальним правилом цивільні права, зокрема право власності, виникають із правомірних, а не протиправних дій.
Враховуючи, що Верховна Рада України не погодила вилучення земельної ділянки на території РЛП «Міжрічинський» із державної власності, право держави на цю ділянку не припинилося і до ОСОБА_1 не перейшло.
Втручання у приватні права й інтереси має бути належно збалансованим із відповідними публічними (державними, суспільними) інтересами, із забезпеченням прав, свобод та інтересів кожного, кому держава гарантувала безперешкодне володіння загальнонародними благами та ресурсами, вільний доступ до водних та інших природних ресурсів і об`єктів природно-заповідного фонду, зокрема і до РЛП «Міжрічинський».
У разі порушення рівноваги публічних і приватних інтересів, зокрема безпідставним наданням пріоритету правам особи перед правами держави, у питаннях, які стосуються загальних для всіх прав та інтересів, прокурор має повноваження, діючи у публічних інтересах, звернутися до суду, якщо органи державної влади, місцевого самоврядування, їхні посадові особи не бажають чи не можуть діяти аналогічним чином, або ж самі є джерелом порушення прав і законних інтересів територіальної громади чи загальносуспільних (загальнодержавних) інтересів.
Як вже було зазначено, фізичні особи можуть володіти земельними ділянками природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, але виключно у разі, якщо вони ними володіли на час створення об`єкта природно-заповідного фонду.
При цьому набуття права приватної власності на землі, які вже віднесені до земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, положеннями ЗК України, Закону України «Про природно-заповідний фонд України» та інших нормативно-правових актів України заборонено.
Надання земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території РЛП «Міжрічинський» суперечить як статусу відповідного об`єкта природно-заповідного фонду, так і законодавчим обмеженням на ведення особистого селянського господарства на відповідних землях.
Тому за змістом наведених вище положень закону, які характеризуються належною якістю як властивістю, що є умовою забезпечення юридичної визначеності у правовідносинах, і орган місцевого самоврядування, і ОСОБА_1 знали чи повинні були знати про неможливість всупереч закону передача й отримання у приватну власність земельної ділянки на території РЛП «Міжрічинський» для вищевказаної мети.
Отже, втручання судом у право ОСОБА_1 мирно володіти цією ділянкою відповідає закону.
Зайняття земельної ділянки природно-заповідного фонду з порушенням ЗК України та Закону України «Про природно-заповідний фонд України» потрібно розглядати як порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади, що не пов`язане з позбавленням власника володіння відповідною земельною ділянкою, навіть якщо інша особа зареєструвала її право приватної власності на цю ділянку.
Посилання захисника про те, що станом на час виникнення спірних правовідносин та на дату звернення прокурора до суду з цим позовом межі РЛП «Міжрічинський» до Державного земельного кадастру не були внесені, а прокурором не надано доказів, що межі РЛП «Міжрічинський» винесені в натурі на місцевості й проект організації території РЛП «Міжрічинський» не є землевпорядною документацією і не містить у своєму складі відомостей про координати поворотних точок меж парку, що унеможливлює встановлення місцезнаходження спірної земельної ділянки в межах парку, є безпідставними з огляду на таке.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» факт існування території чи об`єкта природно-заповідного фонду пов`язується лише з прийняттям уповноваженим органом рішення про його створення, а відсутність документації із землеустрою щодо встановлення меж такого об`єкта в натурі не змінює його правового статусу та не припиняє режиму особливої охорони земель, віднесених до земель природно-заповідного фонду.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 вересня 2023 року у справі №910/8413/21 (провадження №12-9гс23) зробила висновки, що фізичні особи можуть володіти земельними ділянками природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, але виключно у разі, якщо вони ними володіли на час створення об`єкта природно-заповідного фонду. При цьому набуття права приватної власності на землі, які вже віднесені до земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, положеннями ЗК України, Закону України «Про природно-заповідний фонд України» та інших нормативно-правових актів України заборонено. Зайняття земельної ділянки природно-заповідного фонду з порушенням ЗК України та Закону України «Про природно-заповідний фонд України» потрібно розглядати як порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади, що не пов`язане з позбавленням власника володіння відповідною земельною ділянкою, навіть якщо інша особа зареєструвала її право приватної власності на цю ділянку. У випадках, коли на певний об`єкт нерухомого майна за жодних умов не може виникнути право приватної власності, державна реєстрація цього права не змінює володільця відповідного об`єкта.
Верховний Суд у постанові від 07 жовтня 2020 року у справі №910/2323/18, зазначив, що незалежно від завершення процедури встановлення меж об`єкта природно-заповідного фонду в натурі цільове призначення відповідних територій як земель природно-заповідного фонду є незмінним. Верховний Суд у постановах від 13 серпня 2019 року у справі № 910/11164/16, від 26 лютого 2020 року у справі №911/3315/17, від 07 жовтня 2020 року у справі №910/2323/18, від 16 вересня 2022 року у справі №752/3090/19, від 15 лютого 2023 року у справі №734/1560/20, від 27 вересня 2023 року у справі №621/394/20, від 23 липня 2024 року у справі №621/1372/20, від 17 вересня 2024 року у справі №910/10049/22, від 09 жовтня 2024 року у справі №621/989/20, зробив висновки, що до встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проєктів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду, що відповідає ч. 4 ст. 7 Закону України «Про природно-заповідний фонд України», при цьому неоформлення земель під об`єктом природно-заповідного фонду не змінює його цільового призначення як земель, віднесених до земель природно-заповідного фонду, та не звільняє органи державної влади від обов`язку діяти відповідно до встановленого чинним законодавством України порядку зміни цільового призначення та вилучення земельної ділянки.
Верховний Суд у постанові від 30 квітня 2025 року у справі №743/1087/23 (провадження №61-11115св24) зазначив, що фізичні особи можуть володіти земельними ділянками природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, але виключно у разі, якщо вони ними володіли на час створення об`єкта природно-заповідного фонду. При цьому набуття права приватної власності на землі, які вже віднесені до земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, положеннями ЗК України, Закону України «Про природно-заповідний фонд України» та інших нормативно-правових актів України заборонено. Нерозроблення уповноваженим органом проєкту землеустрою щодо земельної ділянки, на якій розташований регіональний ландшафтний парк, та невнесення до Державного земельного кадастру меж такої земельної ділянки із зазначенням обмежень щодо режиму її використання, не свідчить про відсутність таких обмежень і можливість перебування спірної земельної ділянки у приватній власності.
Таким чином, відсутність установлених у натурі меж РЛП «Міжрічинський» та рішень про передачу земель цього парку у користування юридичній особі Комунальному закладу «РЛП «Міжрічинський» не може ототожнюватися з відсутністю самого об`єкта природно-заповідного фонду та не виключає можливості доведення розташування спірної земельної ділянки в його межах з урахуванням інших доказів у справі.
Наведене стосується і питання щодо визначення цільового призначення спірної земельної ділянки, позаяк сам факт розташування її у межах території природного-заповідного фонду автоматично відносить цю ділянку до земель природно-заповідного фонду.
Крім того, слід врахувати, що РЛП «Міжрічинський» як об`єкт природньо заповідного фонду був створений 27.11.2003 року і включає 78753,95 га земель , які перебувають під особливою державною охороною. Згідно інформації КЗ «Регіональний ландшафтний парк «Міжричинський» відповідно до схеми розташування спірної земельної ділянки вона відноситься до господарської зони парку 
При цьому, у матеріалах справи відсутні жодні докази на підтвердження факту зміни цільового призначення спірної земельної ділянки, яку передано у приватну власність, виключення її з переліку територій чи земель природно-заповідного фонду, що суперечить вимогам ст. 20 ЗК України.
Не заслуговують на увагу посилання сторони відповідача про те, що експертиза не проводилася, а відповідно недоведено що спірна земельна ділянка з кадастровим номером 7425580800:13:000:2015, площею 2 га повністю знаходиться у межах РЛП «Міжрічинський», спростовуються іншими письмовими доказами, даними з Державного земельного кадастру, Публічної кадастрової карти України, схемою розташування земельної ділянки , з якої вбачається, що остання знаходиться саме в господарській зоні парку та інформацією наданою за підписом Дмитра Бойко директора ПП «Елітзем» , який є інженером-землевпорядником , кваліфікований сертифікат №001323 ( т.1 а.с 60-61) та не спростують факту належності спірної земельної ділянки до земель природно-заповідного фонду.
Варто відмітити, що сторона відповідача заперечуючи факт накладення земельної ділянки на межі РЛП «Міжрічинський» також не клопотала про призначення експертизи. 
Під час судового розгляду сторона відповідач акцентувала, що прокуратура формуючи позовні вимоги не заначила на користь кого витребовується земельна ділянка. Під час судового засідання прокурор уточнила, що земельна ділянка з кадастровим номером 7425580800:13:000:2015 витребовується на користь Гончарівської селищної ради. Надаючи оцінку вказаним аргументам суд дослідивши зміст позовної заяви, зауважує, що в ній зазначалося, що земельна ділянка площею 2 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Гончарівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області підлягає витребуванню у ОСОБА_1 у комунальну власність , а відповідно з проведеним уточненням прокурора в судовому засідання рахує відсутність органу якому буде передана земельна ділянка у прохальній частині позову суто технічним моментом 
Під час судового розгляду сторона відповідача не надала переконливих доказів, на спростування вимог позивача та поданих ним доказів щодо належності спірної земельної ділянки до природно-заповідного фонду.
Велика Палата Верховного Суду в п. 90 постанови від 21 січня 2026 року у справі №755/9838/23 (провадження № 61-3172св25) зазначила, що у цивільних справах є застосовним такий стандарт доказування як «стандарт більшої переконливості», згідно з яким, висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Європейський суд з прав людини також визнає допустимість у цивільних справах стандарту доказування «баланс ймовірностей» (balance of probabilities) (п. 43 рішення від 15 листопада 2007 року у справі «Бендерський проти України», заява № 22750/02; рішення від 23 серпня 2016 року у справі «J.K. and others v. Sweden», заява № 59166/12).
Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що прокурором доведено належними, достатніми й достовірними доказами, що земельна ділянка з кадастровим номером 7425580800:13:000:2015 площею 2 га перебуває у межах РЛП «Міжрічинський» та відноситься до земель природно-заповідного фонду, власником яких є держава, а землекористувачем – Гончарівська селищна рада а також на території природно-заповідного фонду РЛП «Міжрічинський», 
Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (ч. 1). Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч. 2).
Отже, за загальним правилом цивільні права, зокрема право власності, виникають із правомірних, а не протиправних дій.
Враховуючи, що ані постійний землекористувач , ані уповноважені органи державної влади, не погоджували зміни цільового призначення та вилучення спірної земельної ділянки на території РЛП «Міжрічинський», право держави на цю земельну ділянку не припинилося і до ОСОБА_1 в подальшому не перейшло.
За таких умов, ефективним способом судового захисту держави щодо відновлення права власності на спірну земельну ділянку природно-заповідного фонду є вимога про витребування цієї земельної ділянки.
У ч. 4 ст. 10 ЦПК України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до сталої практики ЄСПЛ (див. рішення у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1986 року, «Трегубенко проти України» від 02 листопада 2004 року, «Щокін проти України»), напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання у право особи на мирне володіння майном гарантованого статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, а саме: 1) чи є втручання законним; 2) чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; 3) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.
ЄСПЛ констатує порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.
Критерій «законності» означає, що втручання держави у право власності особи повинно здійснюватися на підставі закону - нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм. Сам лише факт, що правова норма передбачає більш як одне тлумачення, не означає, що закон непередбачуваний. Сумніви щодо тлумачення закону, що залишаються, враховуючи зміни в повсякденній практиці, усувають суди в процесі здійснення правосуддя.
Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу, при визначенні якого ЄСПЛ надає державам право користуватися «значною свободою (полем) розсуду». Втручання держави в право на мирне володіння майном може бути виправдане за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності.
Принцип «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання.
У сфері земельних правовідносин важливу роль відіграє конституційний принцип законності набуття та реалізації права власності на землю в поєднанні з додержанням засад правового порядку в Україні, відповідно до яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Втручання у приватні права й інтереси має бути належно збалансованим із відповідними публічними (державними, суспільними) інтересами, із забезпеченням прав, свобод та інтересів кожного, кому держава гарантувала безперешкодне володіння загальнонародними благами та ресурсами, вільний доступ до водних, лісових та інших природних ресурсів і об`єктів лісового й природно-заповідного фонду, зокрема і до РЛП «Міжрічинський».
У разі порушення рівноваги публічних і приватних інтересів, зокрема безпідставним наданням пріоритету правам особи перед правами держави чи територіальної громади, у питаннях, які стосуються загальних для всіх прав та інтересів, прокурор має повноваження, діючи у публічних інтересах, звернутися до суду, якщо органи державної влади, місцевого самоврядування, їхні посадові особи не бажають чи не можуть діяти аналогічним чином, або ж самі є джерелом порушення прав і законних інтересів територіальної громади чи загальносуспільних (загальнодержавних) інтересів.
Як було вище зазначено, фізичні особи можуть володіти земельними ділянками природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, але виключно у разі, якщо вони ними володіли на час створення об`єкта природно-заповідного фонду.
При цьому набуття права приватної власності на землі, які вже віднесені до земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, положеннями ЗК України, Закону України «Про природно-заповідний фонд України» та інших нормативно-правових актів України заборонено.
Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що у спорах стосовно земель, які перебувають під посиленою правовою охороною держави (зокрема земель лісогосподарського призначення, прибережних захисних смуг, природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення), остання, втручаючись у право мирного володіння відповідними земельними ділянками з боку приватних осіб, може захищати загальні інтереси у безпечному довкіллі, непогіршенні екологічної ситуації, у використанні власності не на шкоду людині та суспільству (ч. 3 ст. 13, ч. 7 ст. 141, ч. 1ст. 50 Конституції України, ч. 3 ст. 1 ЗК України). Ці інтереси реалізуються, зокрема через цільовий характер використання земельних ділянок (ст. 18, 19, п.п. «а», «б» ч. 1 ст. 91, пункти «а», «б» ч. 1 ст. 96 ЗК України), які набуваються лише згідно із законом (ст. 14 Конституції України) (див. постанови від 07.11.2018 у справі №488/5027/14-ц (п. 127), від 07.11.2018 у справі №488/6211/14-ц (п. 90), від 14.11.2018 у справі №183/1617/16 (п. 148), від 29.05.2019 у справі №367/2022/15-ц (п. 53), від 12.06.2019 у справі №487/10128/14-ц (п. 117), від 28.09.2022 у справі №483/448/20 (п. 9.75)).
Надання земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території РЛП «Міжрічинський» суперечить як статусу цього об`єкта природно-заповідного фонду, так і законодавчим обмеженням на здійснення певної діяльності, зокрема селянського господарства, на відповідних землях.
Право держави витребувати земельну ділянку, яка знаходиться під об`єктами природно-заповідного фонду, з огляду на доведену незаконність і безпідставність її передання на користь фізичної особи, передбачене у чинному законодавстві України, приписи якого та практика їхнього застосування щодо повернення такої ділянки є доступними, чіткими та передбачуваними.
Тому за змістом наведених вище положень закону, які характеризуються належною якістю як властивістю, що є умовою забезпечення юридичної визначеності у правовідносинах ОСОБА_1 , знала чи повинна була знати про неможливість всупереч закону передачі й отримання у приватну власність спірної земельної ділянки на території РЛП «Міжрічинський» для вищевказаної мети.
Отже, втручання судом у право власності набувачів спірної земельної ділянки, мирно володіти цією ділянкою відповідає закону.
В той же час ОСОБА_1 не можна вважати добросовісним набувачем спірної земельної ділянки.
У ч. 1 ст. 388 ЦК України зазначено, що добросовісним набувачем є особа, яка придбала майно за відплатним договором в іншої особи, що не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати.
Адже РЛП «Міжрічинський» як об`єкт природно-заповідного фонду створений ще у 2002 році, має значну площу (78753,95 га) та перебуває під посиленою державною охороною.
Відомості про РЛП «Міжрічинський», у межах якого знаходиться спірна земельна ділянка, містяться у відкритих джерелах мережі Інтернет, офіційному вебпорталі Департаменту екології та природних ресурсів Чернігівської облдержадміністрації, відкритих даних Державного земельного кадастру України, а також на місцевості позначені відповідними інформаційними стендами.
Відтак, суд зауважує, що у силу зовнішніх, об`єктивних, явних і видимих природних ознак земельної ділянки її місце розташовування проявивши розумну обачність, всі власники земельної ділянки могли і повинні були знати про те, що спірна земельна ділянка розташована на території об`єкта природно-заповідного фонду.
У зв`язку з цим, у даному випадку немає підстав вважати, що мали місце недобросовісні дії лише з боку державного органу або органу місцевого самоврядування
Подававши заяву про відведення земельної ділянки та діючи розумно ОСОБА_1 як набувач не могла не перевірити місцезнаходження ділянки, а отже повинна булу достовірно пересвідчитись у тому, що ця земельна ділянка знаходиться поза межами РЛП «Міжрічинський».
При цьому, відповідачкою не доведено, що у неї були перешкоди самостійно чи із залученням відповідних фахівців, зокрема й у галузі права, ознайомитися із земельною документацією та нормами чинного законодавства, зробивши відповідні висновки щодо цільового призначення та режиму використання спірної земельної ділянки.
Таким чином, витребування земельної ділянки розташованою у межах РЛП «Міжрічинський», відповідатиме легітимній меті, такий захід втручання у право власності ОСОБА_1 є пропорційним цій меті й не становитиме надмірний тягар для відповідача, якого не можна вважати добросовісним набувачем.
Судом встановлено, що строк позовної даності для звернення до суду також не пропущено, враховуючи період карантинних обмежень та воєнного стану. 
Щодо порушення прав позивача в інтересах якого прокурором подано позов 
Відповідно до ч.2 ст386 ЦПК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Звертаючи до суду прокурор покликається на норми ст 387 ЦКУ яка встановлює, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
Ст 388 ЦПК України передбачає випадки витребування власником майна від добросовісного набувача. Частина 3 вказаної статті передбачає, випадки коли держава, територіальна громада, не може витребувати майно від добросовісного набувача на свою користь.
Отже законодавець визначає, що саме власник наділений повноваженнями на витребування майна і прокурор пред`являючи даний позов в інтересах позивача покликався на вищевказані норми матеріального права. 
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
Саме позивач самостійно визначає у позовній заяві, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, в тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах.
В даному позові прокурор звертаюсь до суду на підставі ст 387,388 ЦПК України подав позов в інтересах Державної екологічної інспекції в Чернігівській області та покликаючись на те, що вона здійснює контролюючі функції за використанням та охороною земель природоохоронного призначення згідно Положення про Державну екологічну інспекцію в Чернігівській області
Надаючи оцінку вказаним аргументам суд зауважує, що виконання контролюючих функцій Державною екологічною інспекцією в Чернігівській області не наділяє її повноваженнями щодо володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, тобто повноваженнями власника, у розпорядженні Дердавної екологічної інспекції в Чернігівській області не перебували і не перебувають земельні ділянки, в тому числі й природно-заповідного фонду 
Суд зауважує, що статтею 387,388 ЦКУ передбачений спеціальний суб`єкт звернення до суду і ним є саме власник майна, права якого порушені. 
Процесуальний статус прокурора у справі залежить від наявності повноважень органів державної влади здійснювати захист законних інтересів держави у спірних праовідносинах.
Як встановлено, судом зайняття земельної ділянки природно-заповідного фонду є порушенням ЗК України та ЗУ «Про природно-заповідний фонд» потрібно розглядати як порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади, що не пов`язано з позбавленням власника володіння відповідною земельною ділянкою, тобто саме того органу який наділений правомочностями розпорядження земельною ділянкою . Державна екологічна інспекція в Чернігівській області у вказаному відношенню не є власником земельної ділянки , та у її власності (розпорядженні) не перебували земельні ділянки природно-заповідного фонду , а відповідно остання не є суб`єктом в інтересах якої може бути заявлено даний позов , а відповідно суд погоджується з доводами представника відповідача, що Державна екологічна інспекція не може вистурпати позивачем та в інтересах якої прокурор може звернутися до суду з даним позовом, так як права Державної екологічної інспекції у Чернігівській області внаслідок вибуття земельної та передачу її у приватну власність відповідачки не були порушені.
Здійснення контролюючих функції Державної екологічної інспекції у Чернігівській області за дотриманням режиму територій та об`єктів природно-заповідного фонду не наділяє вказаний орган функцією власника майна. 
Ст 387, 388 ЦКУ визначають суб`єкта звернення до суду, яким є власник майна, а Державна екологічна інспекція у Чернігівській області таким не являється. 
Відсутність порушеного права позивача в даному випадку, звернення в інтересах неналежного субєкта є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.
Судові витрати залишити за позивачем. 
Керуючись, ст 12,13,265 ЦПК України , суд
УХВАЛИВ:
В задоволенні позовних вимог Козелецької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Чернігівській області до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Гончарівська селищна рада Чернігівського району Чернігівської області, Комунальний заклад «Регіональний ландшафтний парк «Міжрічинський» про витребування земельної ділянки та скасування державної реєстрації – відмовити 
Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Відомості про учасників справи:
Позивач: Козелецька окружна прокуратура , код ЄДРПОУ 0291011421, адреса місцезнаходження: 17000, Чернігівська область, Чернігівський район, с-ще Козелець, вул. Євгена Лоскота, буд.1, в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Чернігівській області, код ЄДРПОУ 38053846, адреса місцезнаходження: Чернігівська область, Чернігівський район, м. Чернігів, вул. Пантелеймонівська, буд.12 
Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 
Третя особа , яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Гончарівська селищна рада Чернігівського району Чернігівської області, код ЄДРПОУ 03081565, адреса місцезнаходження: 15558, Чернігівська область, Чернігівський район, с-ще Гончарівське, вул. Танкістів, буд.11
Третя особа , яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Комунальний заклад «Регіональний ландшафтний парк «Міжрічинський», код ЄДРПОУ 43186004, адреса місцезнаходження: 17000, Чернігівська область, Чернігівський район, с-ще Козелець, вул. Євгена Лоскота, буд.11 

Суддя Т.В.Костюкова