Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2026 року
м. Рівне

Справа № 566/1340/25
Провадження № 22-з/4815/68/26

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючий: Хилевич С.В.
судді: Боймиструк С.В., Шимків С.С.,
розглянувши у порядку письмового провадження заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в:
У вересні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" (далі – ТОВ "ФК "Кредит-Капітал") звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 19 799,38 гривень заборгованості за кредитним договором № №102407189 від 07 лютого 2024 року. 
Рішенням Млинівського районного суду Рівненської області від 29 грудня 2025 року відмовлено ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" у задоволенні позову.
Постановою Рівненського апеляційного суду від 21 квітня 2026 року апеляційну скаргу ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" задоволено частково.
Скасовано рішення Млинівського районного суду Рівненської області від 29 грудня 2025 року.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" 6 435,50 гривень заборгованості за кредитним договором №102407189 від 07 лютого 2024 року.
07 травня 2026 року через підсистему "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (далі – ЄСІТС) позивачем надіслано заяву, в якій просив ухвалити додаткове рішення щодо вирішення питання розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу та оплату судового збору.
Заява підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до ч. 1, 2, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог співмірності суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Частинами 1-3, 10, 13 ст. 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до п.3 ч.1, ч.3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо не вирішено питання про судові витрати.
Ухвалення додаткового судового рішення здійснюється в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви і якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
Згідно з пп. "б", "в" п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема, з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції (у випадку скасування або зміни судового рішення), а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
З матеріалів справи вбачається, що при пред`явленні позову та поданні апеляційної скарги в електронних формах позивачем судовий збір сплачений у встановлених законодавством порядках і розмірах, а саме в сумі 2 422,40 гривень та 3 633,60 гривень відповідно.
Тому за результатами перегляду справи апеляційним судом позивачу пропорційно до задоволених вимог слід відшкодувати за рахунок відповідача 1968,41 гривень сплаченого при пред`явленні позову та поданні апеляційної скарги судового збору (6435,50 * (2422,40 + 3633,60) ? 19799,38).
Щодо заявлених позивачем до відшкодування витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 8 000 гривень, які понесені суді першої інстанції, то колегія суддів зазначає таке. 
У порядку Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" між Адвокатським об`єднанням "Апологет" та ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" було укладено договір про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01 липня 2025 року, яким вказаний розмір гонорару адвоката визначений в фіксованій сумі з детальним описом наданих послуг: консультація клієнта, щодо перспектив та порядку стягнення заборгованості за кредитним; ознайомлення з матеріалами кредитної справи; погодження правової позиції клієнта у справі; складення та подання позовної заяви.
Між тим, апеляційний суд, розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу в суді першої інстанції, зробив висновок про те, що наявні в матеріалах справи відповідні докази не є безумовною підставою для їхнього відшкодування, адже їхній розмір є необґрунтованим, не відповідає критерію розумної необхідності таких витрат і є непропорційним до складності справи для адвоката, виконаної ним роботи, а також вимогам по суті спору.
Встановлено, що спір віднесено до категорії незначної складності, адже відноситься до правовідносин, що виникають з прав і обов`язків споживчого мікрокредитування та є одним з поширених судових спорів. 
У спорах зазначеного характеру за відсутності інших позовних вимог та протиріч між наявними у справі документами судова практика є усталеною. Спірні правовідносини не зумовлюють необхідності дослідження значної кількості законів чи підзаконних нормативно-правових актів, а матеріали справи не містять обсягу документів, що потребували б від адвоката істотних затрат часу на їх аналіз.
Також для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату певного гонорару, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи це питання, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19)).
Крім того, колегія суддів бере до уваги поведінку сторін, зокрема безпідставне завищення позивачем позовних вимог, що також спонукає до відступу від компенсації понесених витрат на правничу допомогу в повному розмірі та пропорційності їхнього розподілу.
Тому розмір витрат на професійну правничу допомогу позивача в суді першої інстанції, який підлягає стягненню з відповідача, повинен становити 1 000 гривень.
Зважаючи на наведене і керуючись ст. ст. 141, 270, 368, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд 
п о с т а н о в и в :
Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.
Здійснити перерозподіл судових витрат в справі.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" 1 968 (одна тисяча дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 41 копійку судового збору та 1 000 (одна тисяча) гривень витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції.
Додаткова постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів. У разі невручення додаткової постанови в день складення, учасник справи має право на поновлення строку оскарження за умови подання касаційної скарги протягом тридцяти днів із дня отримання постанови.

Головуючий:       С.В. Хилевич

Судді:         С.В. Боймиструк 

С.С. Шимків