ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 вересня 2026 року | м. Львів | Справа № 380/7335/24 пров. № А/857/19051/25
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді: Запотічного І.І.,
суддів: Шинкар Т.І., Валюха В.М.,
розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Південного міжрегіонального управління державної служби з питань праці на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2025 року (суддя – Клименко О.М., ухвалене в м. Львів) у справі № 380/7335/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мобіжук» до Південного міжрегіонального управління державної служби з питань праці про визнання дії та бездіяльності протиправними,-
ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Мобіжук» (далі – ТОВ «Мобіжук») звернулося до суду з позовом до Південного міжрегіонального управління державної служби з питань праці, у якому просило визнати протиправною та скасувати у повному обсязі постанову від 28 лютого 2024 року № 36404/15/13/РРО/37741113-36370/15/13/РРО/37741113-ТД/ФС та зобов`язати відшкодувати витрати по сплаті судового збору.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2025 року позов задоволено повністю.
Визнано протиправною та скасовано постанову Південного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці від 28 лютого 2024 року № 36404/15/13/РРО/37741113-36370/15/13/РРО/37741113-ТД/ФС про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення на Товариство з обмеженою відповідальністю «Мобіжук».
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Південного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Мобіжук» (вул. Кульпарківська, 59, м. Львів, 79029, код ЄДРПОУ 37741113) 3028,00 грн сплаченого судового збору.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, його оскаржило Південне міжрегіональне управління державної служби з питань праці, подавши апеляційну скаргу до Восьмого апеляційного адміністративного суду, та з наведених в ній підстав, покликаючись на те, що рішення суду прийнате за неналежної оцінки обставин справи, прийняте з порушенням принципу надання повної та всебічної оцінки реальним фактам, що вказує на його протиправність та необхідність скасування, з прийняттям нового рішення по справі, яким відмовити у задоволенні позову.
Позивач подав до суду відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечив щодо її доводів та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.
Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що відповідно до даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ «Мобіжук» зареєстроване як юридична особа, основним видом діяльності є роздрібна торгівля телекомунікаційним устаткуванням у спеціалізованих магазинах.
У період з 06 грудня 2023 року по 14 грудня 2023 року Головне управління ДПС в Одеській області провело фактичну перевірку господарської одиниці ТОВ «Мобіжук» (магазину за адресою: Одеська обл., м. Теплодар, вулиця Піонерна, 28/40), за результатами якої склало акт фактичної перевірки від 14 грудня 2023 року № 36370/15/13/РРО/37741113, в якому міститься інформація щодо оформлення працівника ОСОБА_1 на неповний робочий час, проте фактичне виконання роботи протягом усього робочого часу, встановленого у господарській одиниці ТОВ «Мобіжук», - магазин за адресою: Одеська обл., м. Теплодар, вулиця Піонерна, 28/40.
Також у період з 07 грудня 2023 року по 14 грудня 2023 року Головне управління ДПС в Одеській області провело фактичну перевірку господарської одиниці ТОВ «Мобіжук» (магазину за адресою: Одеська обл., м. Болград, проспект Соборний, 107), за результатами якої склало акт фактичної перевірки від 14 грудня 2023 року № 36404/15/13/РРО/37741113, в якому міститься інформація щодо оформлення працівниці ОСОБА_2 на неповний робочий час, проте фактичне виконання роботи протягом усього робочого часу, встановленого у господарській одиниці ТОВ «Мобіжук», - магазин за адресою: Одеська обл., м. Болград, проспект Соборний, 107.
28 лютого 2024 року заступник начальника Південного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці Буюклі Василь Ілліч, розглянувши справу про накладення штрафу, та на підставі актів перевірки Головного управління ДПС в Одеській області, у процесі яких виявлені порушення законодавства про працю, від 14 грудня 2023 року №№ 36404/15/13/РРО/37741113, 36370/15/13/РРО/37741113, встановив, що:
- в акті фактичної перевірки Головного управління ДПС в Одеській області від 14 грудня 2023 року № 36404/15/13/РРО/37741113, зареєстрований 15 грудня 2023 року, міститься інформація щодо оформлення працівниці ОСОБА_2 на неповний робочий час, проте фактичне виконання роботи протягом усього робочого часу, встановленого у господарській одиниці ТОВ «Мобіжук», - магазин за адресою: Одеська обл., м. Болград, проспект Соборний, 107;
- в акті фактичної перевірки Головного управління ДПС в Одеській області від 14 грудня 2023 року № 36370/15/13/РРО/37741113, зареєстрований 15 грудня 2023 року, міститься інформація щодо оформлення працівника ОСОБА_1 на неповний робочий час, проте фактичне виконання роботи протягом усього робочого часу, встановленого у господарській одиниці ТОВ «Мобіжук», - магазин за адресою: Одеська обл., м. Теплодар, вулиця Піонерна, 28/40.
За результатами розгляду справи про порушення складено постанову про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення від 28 лютого 2024 року № 36404/15/13/РРО/37741113-36370/15/13/РРО/37741113-ТД/ФС, якою на підставі абзацу другого частини другої статті 265 КЗпП України вирішено накласти на ТОВ «Мобіжук» штраф у розмірі 134000,00 грн.
Позивач вважаючи вказану постанову протиправною, звернувся до суду із зазначеним адміністративним позовом.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Як передбачено частиною 1 статті 259 КЗпП України, державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами-підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, та його територіальні органи у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 96 (далі - Положення № 96), Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Першого віце-прем`єр-міністра України - Міністра економіки, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.
Згідно з підпунктами 6, 9 пункту 4 Положення № 96, Держпраці відповідно до покладених на неї завдань, зокрема здійснює: державний контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю; державний контроль за додержанням вимог законодавства про працю, зайнятість населення в частині дотримання прав громадян під час прийому на роботу та працівників під час звільнення з роботи.
Як передбачено пунктом 7 Положення № 96, Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. На утворені територіальні органи Держпраці може покладати виконання завдань за міжрегіональним принципом.
Відповідно до частини 1 статті 3 КЗпП України, законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.
Статтею 4 КЗпП України визначено, що законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.
Згідно з частиною 1 статті 21 КЗпП України, трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Трудовим договором можуть встановлюватися умови щодо виконання робіт, які вимагають професійної та/або часткової професійної кваліфікації, а також умови щодо виконання робіт, які не потребують наявності у особи професійної або часткової професійної кваліфікації.
Як передбачено статтею 56 КЗпП України, за угодою між працівником і роботодавцем може встановлюватись як при прийнятті на роботу, так і згодом неповний робочий день або неповний робочий тиждень. На просьбу вагітної жінки, жінки, яка має дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, в тому числі таку, що знаходиться під її опікуванням, або здійснює догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку, роботодавець зобов`язаний встановлювати їй неповний робочий день або неповний робочий тиждень.
Оплата праці в цих випадках провадиться пропорціонально відпрацьованому часу або залежно від виробітку.
Робота на умовах неповного робочого часу не тягне за собою будь-яких обмежень обсягу трудових прав працівників.
Відповідно до частини 1 статті 265 КЗпП України, посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.
Абзацом другим частини 2 статті 265 КЗпП України встановлено відповідальність юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, які використовують найману працю, у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час або за трудовим договором з нефіксованим робочим часом у разі фактичного виконання роботи протягом усього робочого часу, установленого на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення, а до юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, застосовується попередження.
Отже, як правильно зазначив суд першої інстанції, оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання таким працівником роботи протягом усього робочого часу, установленого на підприємстві, є порушенням законодавства про працю та призводить до відповідальності у вигляді застосування до суб`єкта, що вчинив таке порушення, штрафу.
Частиною 4 статті 265 КЗпП України встановлено, що штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Згідно з частиною 2 статті 259 КЗпП України, центральні органи виконавчої влади здійснюють контроль за додержанням законодавства про працю на підприємствах, в установах і організаціях, що перебувають у їх функціональному підпорядкуванні, крім податкових органів, які мають право з метою перевірки дотримання податкового законодавства здійснювати такий контроль на всіх підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, а органи місцевого самоврядування - на підприємствах, в установах і організаціях, що перебувають у комунальній власності відповідних територіальних громад.
Отже, право здійснювати контроль за додержанням законодавства про працю на всіх підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з метою перевірки дотримання податкового законодавства закріплено за податковими органами згідно з частиною 2 статті 259 КЗпП України.
Як передбачено пунктом 80.10 статті 80, пунктом 86.1 статті 86 Податкового кодексу України, якими регламентовано порядок оформлення результатів фактичної перевірки, результати такої перевірки у разі встановлення під час її проведення порушень оформлюються у формі акта, який складається та підписується посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності), є документом, що підтверджує факт проведення перевірки та відображає її результати.
Відповідальність за порушення законодавства про працю для юридичних осіб, які використовують найману працю, у вигляді штрафу, зокрема за оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи протягом усього робочого часу, установленого на підприємстві, передбачена нормами абзацу 2 частини 2 статті 265 КЗпП України.
Відтак, суд вірно констатував, що повноваження на проведення перевірки стосовно дотримання юридичними особами вимог законодавства про працю, виявлення, оформлення і фіксацію відповідних порушень (зокрема оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи протягом усього робочого часу, установленого на підприємстві) належать податковому органу відповідно до закону.
Одночасно з цим повноваження щодо притягнення до відповідальності за вищевказані правопорушення у спосіб накладення штрафу за законом (частина 4 статті 265 КЗпП України) надані центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.
Як зазначалось судом, Центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику, зокрема з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, є Державна служба України з питань праці (Держпраці). 
Відповідно до пункту 8 Положення № 96, Держпраці під час виконання покладених на неї завдань взаємодіє в установленому порядку з іншими державними органами, допоміжними органами і службами, утвореними Президентом України, тимчасовими консультативними, дорадчими та іншими допоміжними органами, утвореними Кабінетом Міністрів України, органами місцевого самоврядування, об`єднаннями громадян, громадськими спілками, профспілками та організаціями роботодавців, відповідними органами іноземних держав і міжнародних організацій, а також підприємствами, установами та організаціями.
Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що у разі виявлення податковим органом фактів порушення вимог законодавства про працю та фіксації їх у складеному цим органом акті перевірки, надання його Держпраці в порядку взаємодії цих органів для виконання покладених на них завдань, Держпраці, відповідно до закону, наділена повноваженнями притягати до відповідальності суб`єктів таких правопорушень, зокрема накладати штрафи у розмірі та в порядку, визначеному законодавством.
У спірних правовідносинах розмір штрафу та суб`єкт, уповноважений його накладати, прямо визначені у нормах статті 265 КЗпП України.
Як встановлено судом, в акті фактичної перевірки Головного управління ДПС в Одеській області від 14 грудня 2023 року № 36404/15/13/РРО/37741113 міститься інформація щодо оформлення працівниці ОСОБА_2 на неповний робочий час, проте фактичне виконання роботи протягом усього робочого часу, встановленого у господарській одиниці ТОВ «Мобіжук» - магазин за адресою: Одеська обл., м. Болград, проспект Соборний, 107.
В цьому акті йдеться, зокрема про те, що згідно з табелем обліку використання робочого часу за період з 01 січня 2023 року по 31 січня 2023 року ОСОБА_3 зазначено тривалість робочого дня (тижня) 20 годин, відпрацьовано 22 дні (88 годин). Згідно з табелем обліку використання робочого часу за період з 01 жовтня 2023 року по 31 жовтня 2023 року ОСОБА_4 зазначено тривалість робочого дня (тижня) 20 годин, відпрацьовано за місяць 23 дні (92 годин). Згідно з табелем обліку використання робочого часу за період з 17 листопад 2023 року по 30 листопада 2023 року ОСОБА_2 зазначено тривалість робочого дня (тижня) 20 годин, відпрацьовано за місяць 10 днів (40 годин). Під час проведення перевірки встановлено перевищення робочого часу працівниками 20 годин на тиждень, що підтверджує виконання розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків з ПРРО за періоди з 01 січня 2023 року по 31 січня 2023 року, з 01 жовтня 2023 року по 31 жовтня 2023 року та з 07 листопада 2023 року по 30 листопада 2023 року, режим роботи господарського об`єкту (магазину) за адресою Одеська обл., м. Болград, проспект Соборний, 107 - з 08:00 до 18:00 відповідно до наказу від 11 січня 2023 року № 1А/1, а саме: за січень 2023 - відпрацьовано 26 днів (260 годин), за жовтень 2023 - відпрацьовано 30 днів (300 годин), за листопад 2023 - відпрацьовано 30 днів (300 годин). Також у табелі обліку використання робочого часу за період 17 листопада 2023 року по 30 листопада 2023 року ОСОБА_2 зазначено вихідні дні 18 листопада 2023 року, 19 листопада 2023 року, 24 листопада 2023 року, 25 листопада 2023 року, але господарський об`єкт (магазин) працював 18 листопада 2023 року, 19 листопада 2023 року, 24 листопада 2023 року, 25 листопада 2023 року, що підтверджує виконання розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків з ПРРО за ці дні.
Разом з відзивом на позовну заяву відповідач додав службову записку головного державного інспектора відділу з питань праці управління інспекційної діяльності в Одеській області від 16 лютого 2024 року, адресовану заступнику начальника Південного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, відповідно до якої документальне підтвердження виконання своїх посадових обов`язків поза межами робочого часу, зокрема ОСОБА_2 до акту фактичної перевірки від 14 грудня 2023 року № 36404/15/13/РРО/37741113 фахівцями Головного управління ДПС в Одеській області не надано. За допомогою електронного сервісу Пенсійного фонду України зроблено запит (тип запиту: «Поточний список працівників страхувальника») за суб`єктом господарювання ТОВ «Мобіжук» та отримано відповідь від 12 лютого 2024 року о 14:54 згідно з останнім актуальним звітом по ЄСВ за формою Додаток 4, поданим страхувальником за грудень 2023 року, у поточному списку працівників ТОВ «Мобіжук» серед інших працівників зазначено, зокрема ОСОБА_2 .
Отже, правильним є висновок суду, що факт виконання роботи протягом усього робочого часу, встановленого у господарській одиниці ТОВ «Мобіжук», ОСОБА_2 , яка в період з 17 листопада 2023 року по 30 листопада 2023 року була оформлена на неповний робочий час, відповідач встановив виключно на підставі фіскальних звітних чеків з ПРРО за 18 листопада 2023 року, 19 листопада 2023 року, 24 листопада 2023 року, 25 листопада 2023 року (ці дні були вихідними для ОСОБА_2 згідно з її табелем обліку використання робочого часу, але господарський об`єкт (магазин) у ці дні працював), а також отриманого за допомогою електронного сервісу Пенсійного фонду України списку працівників страхувальника ТОВ «Мобіжук», серед яких було зазначено ОСОБА_2 ..
Разом з тим, як встановлено судом, на підставі наказу генерального директора ТОВ «Мобіжук» № 1384к від 15 листопада 2023 року ОСОБА_2 прийнято на роботу з 17 листопада 2023 року на умовах неповного робочого часу (тривалість робочого дня (тижня) при роботі з неповним робочим часом 20 год.).
Надалі, на підставі наказу генерального директора ТОВ «Мобіжук» № 1440/1к від 30 листопада 2023 року «Про встановлення повного робочого тижня» ОСОБА_2 встановлено режим повного робочого тижня тривалістю 40 год./тиждень з 01 грудня 2023 року.
Отже, в період з 17 листопада 2023 року по 30 листопада 2023 року включно ОСОБА_2 працювала у ТОВ «Мобіжук» на умовах неповного робочого часу.
Згідно з витягом з табеля обліку використання робочого часу ОСОБА_2 остання у листопаді 2023 року відпрацювала 10 днів (40 годин), що відповідає умовам режиму неповного робочого часу.
Твердження відповідача про те, що у табелі обліку використання робочого часу за період 17 листопада 2023 року по 30 листопада 2023 року ОСОБА_2 зазначено вихідні дні 18 листопада 2023 року, 19 листопада 2023 року, 24 листопада 2023 року, 25 листопада 2023 року, але господарський об`єкт (магазин) за адресою АДРЕСА_1 працював у ці дні, що підтверджує виконання розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків з ПРРО за вказані дні, суд правильно оцінив критично, адже:
- по-перше, фіскальні звітні чеки з ПРРО лише вказують на те, що суб`єкт господарювання здійснював свою господарську діяльність у певні дні, однак не вказують на працівника, який виконував свою трудову функцію у ці дні та не фіксують робочий час такого працівника;
- по-друге, відповідач оминув те, що у ТОВ «Мобіжук» за господарським об`єктом (магазином) за адресою Одеська область, м. Болград, проспект Соборний, 107 у листопаді 2023 року (зокрема й 18 листопада 2023 року, 19 листопада 2023 року, 24 листопада 2023 року, 25 листопада 2023 року), окрім ОСОБА_2 , працювали ще такі працівники як ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , що підтверджується наданими позивачем витягами з табеля обліку використання робочого часу цих працівників.
Отже правильним є висновок суду, що у ті дні, коли в ОСОБА_2 були вихідні, господарський об`єкт (магазин) за адресою АДРЕСА_1 , виконував розрахункові операції, адже ОСОБА_2 не була єдиним працівником цього об`єкта, а таких, окрім неї, було щонайменше чотири, про які йдеться вище.
Щодо отриманого за допомогою електронного сервісу Пенсійного фонду України списку працівників страхувальника ТОВ «Мобіжук», серед яких зазначено ОСОБА_2 , то суд першої інстанції вірно зазначив, що вказаний список лише визначає працівників вказаного суб`єкта господарювання на актуальну дату, утім не фіксує робочий час кожного з них, зокрема й ОСОБА_2 .
Більше того, серед працівників, які зазначені у цьому списку, окрім ОСОБА_2 , є працівники, які, як встановив суд, працювали у ТОВ «Мобіжук» за господарським об`єктом (магазином) за адресою АДРЕСА_1 у листопаді 2023 року, а саме ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 . Утім відповідач безпідставно оминув цю обставину.
З урахуванням викладеного суд першої інстанції правильно вважав, що висновки акта фактичної перевірки від 14 грудня 2023 року № 36404/15/13/РРО/37741113 про оформлення працівниці ОСОБА_2 на неповний робочий час, проте фактичне виконання роботи протягом усього робочого часу, встановленого у господарській одиниці ТОВ «Мобіжук», - магазин за адресою: Одеська обл., м. Болград, проспект Соборний, 107, не підтверджені належними та допустимими доказами.
Також суд встановив, що в акті фактичної перевірки Головного управління ДПС в Одеській області від 14 грудня 2023 року № 36370/15/13/РРО/37741113 міститься інформація щодо оформлення працівника ОСОБА_1 на неповний робочий час, проте фактичне виконання роботи протягом усього робочого часу, встановленого у господарській одиниці ТОВ «Мобіжук», - магазин за адресою: Одеська обл., м. Теплодар, вулиця Піонерна, 28/40.
В цьому акті йдеться, зокрема про те, що за період з 01 жовтня 2023 року по 31 жовтня 2023 року ОСОБА_1 відпрацював 26 днів (87 годин), за період 01 листопада 2023 року по 30 листопада 2023 року - 26 днів (87 годин). Водночас встановлено перевищення робочого часу 20 годин на тиждень, що підтверджує виконання розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків з ПРРО за періоди з 01 жовтня 2023 року по 31 жовтня 2023 року, та з 01 листопада 2023 року по 30 листопада 2023 року, на підставі правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників ТОВ «Мобіжук», які мають посаду продавця непродовольчих товарів, працюють на умовах повного робочого дня тривалістю 8 годин з 09:00 до 18:00, з 08:30 до 17:30, з 08:00 до 17:00, з 09:00 до 19:00, а саме - за жовтень 2023 року відпрацьовано 26 днів (208 годин), за листопад 2023 відпрацьовано 26 днів (208 годин), що суперечить статті 56 КЗпП України.
Також, разом з відзивом на позовну заяву відповідач додав службову записку головного державного інспектора відділу з питань праці управління інспекційної діяльності в Одеській області від 16 лютого 2024 року, адресовану заступнику начальника Південного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці, відповідно до якої підтвердження виконання своїх посадових обов`язків поза межами робочого часу ОСОБА_1 до акту фактичної перевірки від 14 грудня 2023 року № 36370/15/13/РРО/37741113 фахівцями Головного управління ДПС в Одеській області не надано. За допомогою електронного сервісу Пенсійного фонду України зроблено запит (тип запиту: «Поточний список працівників страхувальника») за суб`єктом господарювання ТОВ «Мобіжук» та отримано відповідь від 12 лютого 2024 року о 14:54 згідно з останнім актуальним звітом по ЄСВ за формою Додаток 4, поданим страхувальником за грудень 2023 року, у поточному списку працівників ТОВ «Мобіжук» серед інших працівників зазначено ОСОБА_1 .
Отже, з наведеного слідує, що факт виконання роботи протягом усього робочого часу, встановленого у господарській одиниці ТОВ «Мобіжук», ОСОБА_1 , який по 30 листопада 2023 року був оформлений на неповний робочий час, відповідач встановив виключно на підставі фіскальних звітних чеків з ПРРО за періоди з 01 жовтня 2023 року по 31 жовтня 2023 року та з 01 листопада 2023 року по 30 листопада 2023 року, а також отриманого за допомогою електронного сервісу Пенсійного фонду України списку працівників страхувальника ТОВ «Мобіжук», серед яких було зазначено ОСОБА_1 .
Разом з тим, як встановлено судом, на підставі наказу генерального директора ТОВ «Мобіжук» № 1630к від 20 серпня 2021 року ОСОБА_1 прийнято на роботу з 21 серпня 2021 року на умовах неповного робочого часу (тривалість робочого дня (тижня) при роботі з неповним робочим часом 20 год.).
Надалі, на підставі наказу генерального директора ТОВ «Мобіжук» № 1440/2к від 30 листопада 2023 року «Про встановлення повного робочого тижня» ОСОБА_1 встановлено режим повного робочого тижня тривалістю 40 год./тиждень з 01 грудня 2023 року.
Отже, в період з 20 серпня 2021 року по 30 листопада 2023 року включно ОСОБА_1 працював у ТОВ «Мобіжук» на умовах неповного робочого часу.
Згідно з витягами з табеля обліку використання робочого часу ОСОБА_1 останній у жовтні 2023 року відпрацював 26 днів (87 годин), а у листопаді 2023 року - 26 днів (87 годин), що відповідає умовам режиму неповного робочого часу.
Покликання відповідача на фіскальні звітні чеки з ПРРО за періоди з 01 жовтня 2023 року по 31 жовтня 2023 року та з 01 листопада 2023 року по 30 листопада 2023 року суд правильно оцінив критично, адже:
- по-перше, фіскальні звітні чеки з ПРРО лише вказують на те, що суб`єкт господарювання здійснював свою господарську діяльність у певні дні, однак не вказують на працівника, який виконував свою трудову функцію у ці дні та не фіксують робочий час такого працівника;
- по-друге, відповідач оминув те, що у ТОВ «Мобіжук» за господарським об`єктом (магазином) за адресою Одеська обл., м. Теплодар, вулиця Піонерна, 28/40 у жовтні - листопаді 2023 року, окрім ОСОБА_1 , працювали ще такі працівники як ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , що підтверджується наданими позивачем витягами з табеля обліку використання робочого часу цих працівників.
Відтак, у жовтні - листопаді 2023 року ОСОБА_1 не був єдиним працівником цього об`єкта, а таких, окрім нього, було щонайменше двоє, про які йдеться вище.
Щодо отриманого за допомогою електронного сервісу Пенсійного фонду України списку працівників страхувальника ТОВ «Мобіжук», серед яких зазначено ОСОБА_1 , то суд суд першої інстанції вірно зазначив, що вказаний список лише визначає працівників вказаного суб`єкта господарювання на актуальну дату, утім не фіксує робочий час кожного з них, зокрема й ОСОБА_1 .
Більше того, серед працівників, які зазначені у цьому списку, окрім ОСОБА_1 , є працівники, які, як встановив суд вище, працювали у ТОВ «Мобіжук» за господарським об`єктом (магазином) за адресою АДРЕСА_2 у жовтні - листопаді 2023 року, а саме ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Утім відповідач безпідставно оминув цю обставину.
З урахуванням викладеного суд першої інстанції правильно вважав, що висновки акта фактичної перевірки від 14 грудня 2023 року № 36370/15/13/РРО/37741113 про оформлення працівника ОСОБА_1 на неповний робочий час, проте фактичне виконання роботи протягом усього робочого часу, встановленого у господарській одиниці ТОВ «Мобіжук», - магазин за адресою: Одеська обл., м. Теплодар, вулиця Піонерна, 28/40, не підтверджені належними та допустимими доказами.
Враховуючи викладене та з огляду на встановлені у справі обставини, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази вчинення позивачем порушення - оформлення працівників ( ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ) на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи протягом усього робочого часу, установленого на товаристві, про яке йдеться в актах фактичної перевірки Головного управління ДПС в Одеській області від 14 грудня 2023 року №№ 36404/15/13/РРО/37741113, 36370/15/13/РРО/37741113, тобто порушення, за яке абзацом другим частини другої статті 265 КЗпП України передбачена відповідальність у вигляді штрафу.
За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про визнання протиправною та скасування постанови Південного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці від 28 лютого 2024 року № 36404/15/13/РРО/37741113-36370/15/13/РРО/37741113-ТД/ФС про накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення на Товариство з обмеженою відповідальністю «Мобіжук».
Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
За правилами статті 139 КАС України, судом не вирішується питання про розподіл судових витрат.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 328 КАС України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Південного міжрегіонального управління державної служби з питань праці залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09 квітня 2025 року у справі № 380/7335/24 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя | | І. І. Запотічний
судді | | Т. І. Шинкар
| | В. М. Валюх