Справа № 522/10292/26
Провадження №2/522/8939/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2026 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Шенцевої О.П.,
при секретарі Сафтюк-Панько Б.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС» (правонаступник Публічного акціонерного товариства «ДЕЛЬТА БАНК»), Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про зняття арешту з майна, скасування заборони на його відчуження та запису про обтяження, -

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про зняття арешту з майна та скасування заборони на його відчуження.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, дана справа була передана на розгляд судді Шенцевій О.П.
Ухвалою суду від 15.06.2026 вказану позовну заяву було залишено без руху, та надано позивачу строк для усунення недоліків, зазначених в ухвалі суду.
17.06.2026 на виконання зазначеної ухвали суду представником позивача Пятаковою І.Д. усунуто недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, а також надано заяву, відповідно до якої остання просила вважати належними відповідачами по справі – Товариство з обмеженою відповідальністю «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС» (правонаступник Публічного акціонерного товариства «ДЕЛЬТА БАНК»), Приморський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України; зняти арешт з майна та скасувати заборону на його відчуження, що належить на праві власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № В-15/873 від 07.10.2014, винесеною Другим Приморським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції; скасувати запис про обтяження з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер запису про обтяження: 7398478 (спеціальний розділ), обтяження зареєстровано 20.10.2014 Державним реєстратором Одеського міського управління юстиції Заяць К.В.
В обґрунтування вимог зазначено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира за АДРЕСА_1 . Згідно інформації з Державного реєстру речових прав стало відомо, що існують відомості про внесення запису про арешт нерухомого майна, номер запису про обтяження 7398478 (спеціальний розділ) від 20.10.2014 року, внесеним державним реєстратором Одеського міського управління юстиції Заяць К.В. на підставі постанови про арешт майна боржника та заборони на його відчуження, серія та номер: В-15/873, винесеною 07.10.2014 року Другим Приморським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції. Згідно запису про обтяження № 7398478 (спеціальний розділ) особою, майно/права якої обтяжуються є ОСОБА_1 . Згідно інформації з відомостей про об`єкт нерухомого майна арешт був накладений на квартиру за АДРЕСА_1 , що належить на праві власності позивачці ОСОБА_1 . З існуючої інформації не вбачається, що саме позивачка ОСОБА_1 є боржником за постановою про арешт майна боржника та заборони на його відчуження, виданої 07.10.2014 року Другим Приморським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції. В записі про обтяження відсутні РНОКПП та паспортні дані ОСОБА_1 (особи, майно/права якої обтяжуються постановою від 07.10.2014 року), що робить неможливим її ідентифікувати. Згідно інформації з Автоматизованої системи виконавчого провадження та Єдиного реєстру боржників, інформація про будь-які борги та виконавчі провадження щодо ОСОБА_1 , як боржника за виконавчим провадженням, відсутня. Також відсутня інформація про виконавчі провадження та борги відносно особи, яка вказана у відомостях як суб`єкт обтяження - ОСОБА_1 . 20.10.2025 року позивачка звернулася до Приморського відділу ДВС з вимогою зняти арешт з її нерухомого майна, який був накладений постановою Другого Приморського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 07.10.2014 року. Але листом № 17462 від 03.11.2025 року, Приморський відділ ДВС повідомів, що інформація про виконавче провадження, в межах якого накладено арешт в системі відсутня, та у зв`язку із закінченням трирічного строку зберігання виконавче провадження знищено. Вказаний арешт нерухомого майна позивачки обмежує її конституційні права щодо володіння та розпорядження належним майном, у зв`язку із чим ОСОБА_1 просить: зняти арешт з майна та скасувати заборону на його відчуження, що належить на праві власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , що накладено на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження: серія та номер: В-15/873, виданої 07 жовтня 2014 року Другим Приморським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції; скасувати запис про обтяження з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, номер запису про обтяження: 7398478 (спеціальний розділ), обтяження зареєстровано 20.10.2014 року Державним реєстратором Одеського міського управління юстиції Заяць Костянтином Вікторовичем.
Ухвалою суду від 23.06.2026 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 
У судове засідання 06.07.2026 року сторони не з`явилися. Від представника позивача ОСОБА_1 -адвоката Пятакової І.Д. надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити.
Представник відповідача ТОВ «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС» (правонаступник - ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК») 06.07.2026 надав заяву, в якій повідомив суд, що дійсно з ОСОБА_1 було врегульовано питання кредитної заборгованості, тому ТОВ «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС» не заперечує щодо задоволення позовних вимог, та просить судове засідання, призначене на 06.07.2026 року провести без участі представника ТОВ «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС».
Представник Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України у судове засідання не з`явився, про дату, час був сповіщений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзиву та заяв по суті справи до суду не надходило.
Згідно з п.п. 6, 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
Ухвала суду про відкриття провадження у даній справі розміщена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Приморського районного суду м. Одеси, тобто є доступною для ознайомлення та загальновідомою.
Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності, виданим 19.09.2005 року Виконавчим комітетом Одеської міської ради (серія ЯЯЯ №257683). Право власності зареєстроване 23.09.2005 року у КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» за реєстраційним номером: 11629197, про що свідчить копія Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №8436960. 
Згідно з копією інформаційної довідки від 20.12.2023 № 359240885 на нерухоме майно ОСОБА_1 накладено арешт на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: В-15/873, виданої 07.10.2014 Другим Приморським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції; реєстраційний номер запису про обтяження 7398478 (спеціальний розділ) від 20.10.2014, внесений державним реєстратором Одеського міського управління юстиції Заяць К.В.
З відомостей про суб`єктів обтяження (запису про обтяження № 7398478 (спеціальний розділ)), внесеному 20.10.2014 державним реєстратором Одеського міського управління юстиції Заяць К.В., на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: В-15/873, винесеної 07.10.2014 Другим Приморським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, слідує, що особою, майно/права якої обтяжуються є: ОСОБА_1 . Будь-які інші ідентифікуючі дані: дата народження та РНОКПП - відсутні. 
Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (номер інформаційної довідки: 359240885 від 20.12.2023), арешт накладений на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 .
Згідно інформації, яка міститься у Автоматизованій системі виконавчого провадження та Єдиному реєстрі боржників, інформація щодо фізичної особи ОСОБА_1 - відсутня. 
20.10.2025 року ОСОБА_1 звернулася до Приморського відділу державної виконавчої служби із заявою про зняття арешту з її нерухомого майна, який був накладений постановою Другого Приморського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 07.10.2014 року.
Відповідно до копії листа Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі ПМУМЮ (м. Одеса) № 17462 від 03.11.2025, встановити, при виконанні якого саме виконавчого провадження був накладений арешт постановою В-15/873 від 07.10.2014 – не передбачається можливим, оскільки паперові матеріали відповідних виконавчих проваджень знищено, в зв`язку із закінченням терміну зберігання (три роки). У листі також роз`яснено, що у відповідності з ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.
Судом також встановлено, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 26.02.2014 року по справі № 1522/21155/12 задоволено позов ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 7-519/ФКВІП-07 від 28.11.2007 року та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ДЕЛЬТА-БАНК» заборгованість у розмірі 165 879,53 грн. За результатами розгляду справи було видано виконавчий лист на примусове виконання вказаного судового рішення. 
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 26 червня 2014 року по справі № 1522/21155/12 надано боржнику ОСОБА_1 розстрочку виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26.02.2014 року по цивільній справі № 1522/21155/12 шляхом: здійснення одноразового платежу у розмірі 20% заборгованості, а саме: 33175, 90 грн., та сплати залишку заборгованості - 132703,62 грн. рівними частками по 5000 грн. на протязі 26 місяців. 
Після сплати позивачкою повної суми заборгованості на користь ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» за рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 26.02.2014 року, ОСОБА_1 у 2018 році звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Публічного акціонерного товариства «ДЕЛЬТА БАНК» про визнання припиненими договорів кредиту та іпотеки, у зв`язку з виконанням кредитного договору № 7-519/ФКВIП-07 від 28.11.2007 року та договору іпотеки. 
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 09.10.2018 року у задоволені позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ДЕЛЬТА БАНК» (правонаступником якого є ТОВ «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС») про захист прав споживачів, визнання припиненими договорів кредиту та іпотеки відмовлено. 
Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 звернулась до суду з апеляційною скаргою.
03 лютого 2021 року до Одеського апеляційного суду від ОСОБА_1 та директора ТОВ «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС» Рожка С.В. надійшла спільна письмова заява про затвердження мирової угоди, у якій останні просили постановити ухвалу про затвердження мирової угоди про врегулювання спору по цивільній справі №522/14696/18, визнання нечинним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 09 жовтня 2018 року та про закриття провадження у справі №522/14696/19.
До заяви про затвердження мирової угоди сторонами додано мирову угоду про врегулювання спору по цивільній справі №522/14696/18 (номер провадження: 22-ц/813/1119/20) за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» (правонаступник - ТОВ «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС») про захист прав споживачів, визнання припиненими договорів кредиту та іпотеки від 03 лютого 2021 року, відповідно до якої, в ході розгляду справи позивач ОСОБА_1 та відповідач ТОВ «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС», як правонаступник ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК», шляхом взаємних поступок і компромісів прийшли до згоди про упорядкування спірних взаємовідношень шляхом укладення Мирової угоди.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 15.02.2021 року у справі № 522/14696/18, спільну заяву ОСОБА_1 та директора Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС» Рожка Станіслава Вадимовича про затвердження мирової угоди – задоволено; рішення Приморського районного суду м. Одеси від 09 жовтня 2018 року – визнанно нечинним; затверджено мирову угоду між ОСОБА_1 та директором Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС» ОСОБА_2 , за умовами якої: «1. Сторони домовились, що кредитний договір №7-519/ФКВIП-07 від 28.11.2007 року вважається припиненим у зв`язку з повним виконанням позивачем ОСОБА_1 рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26 лютого 2014 року у справі №1522/21155/12, що набрало законної сили 10 березня 2014 року, яким була стягнута з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором №7-519/ФКВIП-07 від 28.11.2007р. в сумі 165 879,53 грн, та яка сплачена позивачем ОСОБА_1 ПАТ «Дельта Банк» у повному обсязі. 2. У зв`язку з повним виконанням позивачем ОСОБА_1 основного зобов`язання - кредитного договору №7-519/ФКВIП-07 від 28.11.2007р., припиняють свою дію забезпечувальні зобов`язання, а саме: договір поруки №7-519/ZФКВIППОР-07 від 28.11.2007р., укладений з ОСОБА_3 , та іпотечний договір №7-519/ZФКВIП-07 від 28.11.2007р., посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Білоусовою Н.В. та зареєстрований в реєстрі за №7087. 3. Відповідач ТОВ «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС», станом на день укладення цієї Мирової угоди, в добровільному порядку припинив обтяження та заборони щодо 2-х кімнатної квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , встановлені на забезпечення виконання за кредитним договором №7-519/ФКВIП-07 від 28.11.2007р. та іпотечним договором №7-519/ZФКВIП-07 від 28.11.2007р., посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Білоусовою Н.В. та зареєстрованого в реєстрі за №253, а також припинив заборону відчуження даної квартири, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження №242353446 від 29.01.2021р. про припинення заборони на нерухоме майно (квартиру за адресою: АДРЕСА_2 ) та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження №242357872 від 29.01.2021р. про припинення іпотеки на нерухоме майно (квартиру за адресою: АДРЕСА_2 )». 
В ухвалі Одеського апеляційного суду від 15.02.2021 року про затвердження мирової угоди вказано, що з моменту затвердження Мирової угоди сторони ОСОБА_1 та Товариство з обмеженою відповідальністю «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС» (правонаступник Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк») не мають жодних майнових чи немайнових претензій.
06.07.2026 року представником ТОВ «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС» (правонаступник ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК») надано до суду заяву, з якої слідує, що дійсно з позивачкою ОСОБА_1 було врегульовано питання кредитної заборгованості, тому ТОВ «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС» не заперечує щодо задоволення позовних вимог.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).
Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статті 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.
Частиною 4 ст. 41 Конституції України визначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
У справі Європейський суд з прав людини «Белеш та інші проти Чеської Республіки» вказав, що право на справедливий судовий розгляд, що гарантується статтею 6 § 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має здійснюватися відповідно до норм закону, що передбачають наявність у сторін судового розгляду ефективного судового захисту з метою захисту їх цивільних прав та обов`язків.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право на доступ до правосуддя, а статтею 13 Конвенції (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний спосіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому під ефективним способом слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.
Продовження існування арешту на майно порушуватиме права позивача на вільне володіння, користування та розпорядження цим майном, що суперечить ст. 321 ЦК України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Крім того, арешт належного позивачу нерухомого майна порушує міжнародний принцип «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються.
Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо нього будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Вендітеллі проти Італії» суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власністю після закінчення відповідних розслідувань.
Також, Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
Судом встановлено, що накладений арешт на квартиру позивача унеможливлює вільне володіння, користування та розпорядження позивачем своїм нерухомим майном.
Судовим розглядом встановлено, що у позивача відсутні майнові зобов`язання, на забезпечення виконання яких може існувати обтяження № 7398478 (спеціальний розділ), внесене 20.10.2014 державним реєстратором Одеського міського управління юстиції Заяць К.В., на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: В-15/873, винесеної 07.10.2014 Другим Приморським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, а тому існування нескасованого арешту на все нерухоме майно позивачки є невиправданим втручанням в її право на мирне володіння своїм майном та порушенням законних прав власника, гарантованих, у тому числі, статтею 1 Першого протоколу до Конвенції.
Крім того, суд вважає, що з огляду на вкрай тривалий час, який минув з моменту накладення арешту (більше 11 років), відсутність будь-яких доказів щодо розміру зобов`язання, а також особи кредитора, наявності інформації про конкретну мету накладення, існування обтяження на майно позивача не узгоджується з такими загальними засадами цивільного законодавства як справедливість, добросовісність і розумність.
За таких обставин суд вважає, що створені в такий спосіб перешкоди позивачу підлягають усуненню шляхом зняття арешту з майна, скасування заборони на його відчуження та запису про обтяження.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС» (правонаступник Публічного акціонерного товариства «ДЕЛЬТА БАНК»), Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про зняття арешту з майна, скасування заборони на його відчуження та запису про обтяження.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 247, 258 - 259, 263 - 265, 268, 272 - 273, 354-355 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС» (правонаступник Публічного акціонерного товариства «ДЕЛЬТА БАНК»), Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про зняття арешту з майна, скасування заборони на його відчуження та запису про обтяження - задовольнити.
Зняти арешт з майна та скасувати заборону на його відчуження, що належить на праві власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , що накладено на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження: серія та номер: В-15/873 від 07 жовтня 2014 року, винесеною Другим Приморським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції.
Скасувати запис про обтяження з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер запису про обтяження: 7398478 (спеціальний розділ), обтяження зареєстровано 20.10.2014 року Державним реєстратором Одеського міського управління юстиції Заяць Костянтином Вікторовичем.
Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст судового рішення складено та підписано 24 липня 2026 року. 

Суддя: