Справа № 364/425/26
Провадження № 2-о/364/10/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2026 року Володарський районний суд Київської області у складі
головуючого судді Ткаченко О. В.,
за участю секретаря Бондаренко Л.С., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні, цивільну справу за заявою 
ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП : НОМЕР_1 , № тел.: НОМЕР_2 , Е-mail: відсутній, не зареєстрована в ЄСІТС,
представник заявника - адвокат Рашкова Валентина Володимирівна, що діє на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги № 4-10-2026-002218 від 11.03.2026, свідоцтво 8143/10 від 31.07.2020 року, адреса: АДРЕСА_2 , Е-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1 , № тел.: НОМЕР_3 , зареєстрована в ЄСІТС,
заінтересована особа: Головне управління пенсійного фонду України у Київській області, ЄДРПОУ 22933548, адреса: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, № тел.: 044-486-7794, Е-mail: gu@ko.pfu.gov.ua, зареєстрована в ЄСІТС,
про встановлення факту, що має юридичне значення,

встановив:
Заявниця ОСОБА_1 та її представник адвокат Рашкова В.В. звернулися до суду із вказаною заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. В обґрунтування заяви зазначає, що вона є особою, яка з 15 років хворіє на цукровий діабет, який був виявлений у неї у 1985 році та має 2 групу інвалідності з дитинства. ОСОБА_1 в заяві вказує, що її батьки померли та після їх смерті вона звернулася із заявою до Володарського відділу обслуговування громадян № 15 Пенсійного фонду України з метою здійснення перерахунку пенсії та переходу з пенсії по інвалідності на пенсію у разі втрати годувальника, на що отримала Рішення про відмову в перерахунку пенсії №914220132638 від 26.02.2026 року, оскільки відсутній медичний висновок про настання інвалідності з дитинства до досягнення 18 річного віку. 
ОСОБА_1 в заяві вказує, що нею вжито всіх можливих заходів для отримання необхідних їй документів, проте бажаного результату вона не досягла.
З метою отримання даного висновку вона зверталася із запитом до Комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня №2» Краматорської міської ради з метою отримання архівної медичної документації та стосовно проведення медико-соціальної експертизи у 2007 році. На дане звернення вона отримала відповідь №01.1-11/1976 від 28.10.2025 року з повідомленням про те, що КНП «Міська лікарня №2» не володіє даною інформацією.
04.03.2025 року винесено рішення засновників щодо припинення юридичної особи - комунальної установи «Обласний центр медико-соціальної експертизи» шляхом реорганізації.
До КНП «Міська лікарня №2» від зазначеної МСЕК надійшли справи, розгляд яких не був завершеним, однак архівні справи для подальшого зберігання не поступали.
Засновником юридичної особи, яка припиняється є Донецька обласна державна адміністрація. Після отримання даної відповіді ОСОБА_1 звернулася із запитом до Краматорської районної державної адміністрації Донецької області, яка в свою чергу перенаправила даний запит до Краматорської військової адміністрації, на що було отримано відповідь №3198/01-46вх від 03.11.2025 року, на звернення щодо надання виписки з акту №1487 з повідомленням про те, що міжрайонна МСЕК м. Покровська була підпорядкована департаменту охорони здоров`я Донецької обласної державної адміністрації. КНП «Міська лікарня №2» Краматорської міської ради не отримувала на зберігання документів від міжрайонної МСЕК м. Покровська. Для з`ясування де на даний час зберігаються документи міжрайонної МСЕК м. Покровськ їй було рекомендовано звернутися до департаменту охорони здоров`я Донецької обласної державної адміністрації. 
Згідно з розпорядженням голови облдержадміністрації, начальника обласної військової адміністрації № 142/5-25 від 28.02.2025 року «Про реорганізацію обласного центра медико- соціальної експертизи» архіви медико-експертних справ Обласного центру медико-соціальної експертизи (далі - ОЦМСЕ) передані до комунального некомерційного підприємства «Обласне територіальне медичне об`єднання м. Краматорська» (далі - КНП «ОТМО»).
За інформацією КНП «ОТМО», за результатами перевірки переданих архівних документів ОЦМСЕ, медико-експертна справа Вашої матері в архіву КНП «ОТМО» відсутня.
ОСОБА_1 вказує, що нею було вжито всіх можливих заходів для отримання необхідних їй документів, проте бажаного результату вона не досягла, враховуючи факт відсутності необхідних для неї відомостей та не можливість отримати їх доступними для неї шляхами, тому просить суд встановити факт того, що вона - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП : НОМЕР_1 , є інвалідом з дитинства внаслідок захворювання цукрового діабету, який виник у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП : НОМЕР_1 , у віці до 18 років.

Ухвалою Володарського районного суду Київської області від 30 квітня 2026 року заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі.

В судовому засіданні заявниця та її представник підтримали заяву про встановлення факту, просили її задовольнити.
Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, направив заяву, якою просив розгляд справи проводити без його участі. 

Заслухавши учасників справи, свідків, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що заявниця - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка має 2 групу інвалідності з дитинства. З 15 років хворіє на цукровий діабет, який був виявлений у неї у 1985 році, що стверджено довідкою серії ДОН-05 від 04.06.2007 року № 224379 виданої Міжрайонною МСЕК міста Красноармійськ (на даний момент м. Покровськ) вона визнана особою що має другу групу інвалідності, причиною інвалідності вказано: з дитинства, інвалідність встановлена безстроково (а.с. 15). З 2021 року отримує пенсію по інвалідності.
В заяві та в судовому засіданні заявниця вказує, що її батьки померли та після їх смерті вона звернулася із заявою до Володарського відділу обслуговування громадян № 15 Пенсійного фонду України з метою здійснення перерахунку пенсії та переходу з пенсії по інвалідності на пенсію у разі втрати годувальника, на що отримала Рішення про відмову в перерахунку пенсії №914220132638 від 26.02.2026 року, оскільки відсутній медичний висновок про настання інвалідності з дитинства до досягнення 18 річного віку (а.с. 19).  
Окрім цього заявниця в судовому засіданні вказувала, що із змісту отриманих відповідей від відповідних органів державної влади у зв`язку із зміною статусу деяких юридичних осіб, їх реорганізації, а також складній ситуації у регіоні, існує великий ризик знищення необхідних документів у зв`язку із веденням бойових дій. Також вона вважає, що з її боку було вжито всіх можливих заходів для отримання необхідних їй документів, проте бажаного результату вони не досягли, враховуючи факт відсутності необхідних для неї відомостей та не можливість отримати їх доступними для неї шляхами, звертається до суду, оскільки це є єдиний можливий спосіб захисту її порушених прав.

Встановлення юридичного факту, того що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РОНКПП: НОМЕР_1 , є інвалідом дитинства внаслідок захворювання, а саме цукрового діабету, який виник у неї до досягнення 18-річного віку, необхідний заявниці для призначенні їй пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

Беручи до уваги викладене вище, суд зазначає, що порядок та підстави встановлення факту в цивільному судочинстві регулюються нормами ЦК України та ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 15 ЦК України - кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 16 ЦК України встановлено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлено договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Частиною 1, 2 ст. 315 ЦПК України визначено перелік юридичних фактів, які можуть бути встановлені в судовому порядку. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:
- згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;
- чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;
- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;
- встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Пунктом 2 даної постанови надано роз`яснення, що при вирішенні питання про підвідомчість таких справ суди мають враховувати норми законодавчих актів, якими передбачено не судовий порядок встановлення певних фактів або визначено факти, які в даних правовідносинах можуть підтверджуватися рішенням суду.
Факт настання інвалідності з дитинства встановлюється виключно органами МСЕК, відповідно до «Положення про медико-соціальну експертизу», яким визначено процедуру проведення медико-соціальної експертизи хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, особам з інвалідністю (далі - особи, що звертаються для встановлення інвалідності) з метою виявлення ступеня обмеження життєдіяльності, причини, часу настання, групи інвалідності, а також компенсаторно-адаптаційних можливостей особи, реалізація яких сприяє медичній, психолого-педагогічній, професійній, трудовій, фізкультурно-спортивній, фізичній, соціальній та психологічній реабілітації.
Відповідно до п. п. 3, 14 «Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності» медико-соціальна експертиза проводиться з метою встановлення інвалідності хворим, що досягли повноліття, потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, особам з інвалідністю (далі - особи, що звертаються для встановлення інвалідності) за направленням відповідного лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я після проведення діагностичних, лікувальних і реабілітаційних заходів за наявності документів, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлене захворюваннями, наслідками травм або вродженими вадами, які спричиняють обмеження нормальної життєдіяльності особи.
Причинний зв`язок інвалідності з хворобами, перенесеними у дитинстві, встановлюється за наявності документів лікувально-профілактичних закладів, що свідчать про початок захворювання або травму, перенесену до 18-річного віку.
Також пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» стверджено, що не можуть розглядатися судами заяви про встановлення фактів належності до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, до ветеранів чи інвалідів війни, проходження військової служби, перебування на фронті, у партизанських загонах, одержання поранень і контузій при виконанні обов`язків військової служби, про встановлення причин і ступеня втрати працездатності, групи інвалідності та часу її настання, про закінчення учбового закладу і одержання відповідної освіти, одержання урядових нагород. Відмова відповідного органу в установленні такого факту може бути оскаржена заінтересованою особою до суду в порядку, передбаченому главою 31-А ЦПК України (скарги на рішення, дії або бездіяльність органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб).
При цьому, 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким зазначені кодифіковані закони викладено у нових редакціях.
Відповідно до п. п. 1, 9 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження, та справи у публічно-правових спорах щодо оскарження рішень медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов`язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб.
Таким чином, заява ОСОБА_1 про встановлення факту захворювання з дитинства не може бути розглянута судом в порядку окремого провадження, оскільки судами не можуть розглядатись заяви про встановлення фактів групи інвалідності та часу її настання.
Вказаними нормативно-правовими актами передбачено позасудовий порядок встановлення факту настання інвалідності з певного часу, а відмова відповідного органу в установленні такого факту може бути оскаржена заінтересованою особою до суду.
Враховуючи викладене, заява ОСОБА_1 про встановлення факту захворювання з дитинства не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 258-259, 315-319 ЦПК України, суд, -

ухвалив:
В задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління пенсійного фонду України у Київській області, про встановлення факту, що має юридичне значення, - відмовити. 

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через Володарський районний суд Київської області або безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення складено 27.07.2026. 

Суддя       О. В. Ткаченко