ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 липня 2026 року | м. Львів | Справа №380/20644/25 пров. №А/857/22697/26
суддя в 1-й інстанції – Желік О.М.
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Кушнір В.О., 
суддів Гуляка В.В, Ільчишин Н.В.
розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 березня 2026 року, ухвалене у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження в м.Львові у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії-
ВСТАНОВИВ: 
І. ОПИСОВА ЧАСТИНА
1.1. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому просив визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо відмови в проведенні індексації пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнтів збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2020-2022 роки, з якої сплачено страхові внески та який враховується для обчислення пенсії, у розмірі 1,197 (з 01 березня 2023 року), 1,0796 (з 01 березня 2024 року); зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити індексацію та перерахунок пенсії ОСОБА_1 відповідно до частини другої статті 42 Закону № 1058-IV шляхом послідовного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2020-2022 роки в розмірі 12 236,71 грн. на коефіцієнти збільшення: 1,197 - з 01 березня 2023 року, 1,0796 - з 01 березня 2024 року та провести виплату недоотриманих сум пенсії за 2023 - 2025 роки, починаючи з 18 липня 2025 року, з урахуванням раніше виплачених сум.
1.2. КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 26 березня 2026 року позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо непроведення індексації пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2020-2022 роки, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії у розмірі 1,0796 та у розмірі 1,115.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити індексацію, перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2020-2022 роки (12236,71 грн), з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії з 18 липня 2025 року у розмірі 1,0796 (за 2024 рік) та у розмірі 1,115 (за 2025 рік) з урахуванням виплачених сум.
1.3. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ТА УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ 
Не погоджуючись із вказаним рішенням Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області подало апеляційну скаргу, яку обґрунтовує тим, що Порядок проведення перерахунку пенсій відповідно до частини 2 статті 42 Закону №1058 затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 № 124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році» (далі – Порядок 124), яким передбачено що кожний наступний перерахунок у зв`язку зі збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії, проводиться з урахуванням збільшеного у попередніх роках показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії. Вказав, що ОСОБА_1 призначено пенсію за віком, відповідно до Закону №1058 з 04.01.2023. Розрахований з метою індексації пенсії показник середньої заробітної плати у 2025 році становив 12236,71 грн, збільшений на коефіцієнт 1,0345.
1.4.ПОЗИЦІЯ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
Позивач не подав відзиву на апеляційну скаргу, що не перешкоджає розгляду справи по суті.
1.5. МЕЖІ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ ТА ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ 
Відповідно до статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню.
ІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
2.1 ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДАМИ
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 призначено пенсію за віком, відповідно до Закону №1058 з 04.01.2023.
Розмір призначеної пенсії обчислений з врахуванням страхового стажу 44 років 05 місяців 19 днів, (коефіцієнт страхового стажу - 0,44417).
При призначенні пенсії позивачу враховано показник середньої заробітної плати по Україні за 2020-2022 роки у розмірі 12236,71 грн.
Кабінетом Міністрів України було прийнято низку постанов, якими встановлювалися коефіцієнти збільшення показника середньої заробітної плати для проведення індексації пенсій:
- постановою від 23 лютого 2024 року № 185 – коефіцієнт 1,0796 з 01 березня 2024 року;
- постановою від 25 лютого 2025 року № 209 – коефіцієнт 1,115 з 01 березня 2025 року.
Листом від 01 серпня 2025 року № 15345-16161/Ж-52/8-1300/25 відповідач відмовив позивачу у перерахунку пенсії, посилаючись на те, що індексація здійснюється шляхом збільшення показника середньої заробітної плати за 2014-2016 роки (3764,40 гривень). Вказав, що з 01.03.2025 розмір пенсії позивача перераховано відповідно до Постанови № 209 та становить 14756,41 грн.
Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.
2.2. ДОВОДИ ТА МОТИВИ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА.
Правові засади функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку та виплати пенсій визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (далі Закон №1058-IV).
Згідно з частиною першою статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій із солідарної системи мають громадяни України, які є застрахованими особами, досягли встановленого пенсійного віку або визнані особами з інвалідністю та мають необхідний страховий стаж.
Частиною першою статті 9 Закону №1058-IV визначено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України у солідарній системі призначаються пенсія за віком, пенсія по інвалідності та пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до частини другої статті 42 Закону №1058-IV з метою забезпечення індексації пенсій щороку з 1 березня здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який враховується для обчислення пенсії.
Зазначений показник підлягає щорічному збільшенню на коефіцієнт, що визначається як сума 50 відсотків зростання індексу споживчих цін за попередній рік та 50 відсотків зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні за три календарні роки, що передують року, в якому здійснюється підвищення, порівняно з попереднім трирічним періодом. У разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду України відповідний коефіцієнт може бути збільшений, але не більше ніж до 100 відсотків зростання середньої заробітної плати за зазначений період. Розмір та порядок такого збільшення визначаються Кабінетом Міністрів України в межах бюджету Пенсійного фонду.
Згідно з пунктом 4 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV, у разі якщо внаслідок перерахунку розмір пенсії зменшується, виплата здійснюється у раніше встановленому розмірі.
Правові, економічні та організаційні засади підтримання купівельної спроможності населення визначає Закон України від 03.07.1991 №1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення» (далі Закон № 1282-XII).
Відповідно до статті 1 Закону №1282-XII індексація грошових доходів населення є механізмом підвищення доходів, що забезпечує часткове або повне відшкодування подорожчання споживчих товарів і послуг.
Згідно зі статтею 2 цього Закону індексації підлягають, зокрема, пенсії як грошові доходи, що не мають разового характеру та отримуються громадянами в гривнях на території України.
Економічною підставою для проведення індексації, відповідно до статей 4, 6 Закону №1282-XII, є перевищення індексу споживчих цін порогу індексації, встановленого у розмірі 103 відсотки.
Таким чином, індексація пенсій має систематичний, обов`язковий характер і спрямована на компенсацію знецінення грошових доходів громадян, що свідчить про її невід`ємний характер у структурі пенсійних виплат.
Обов`язковість забезпечення індексації як державної соціальної гарантії передбачена статтею 18 Закону України від 05.10.2000 №2017-III «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», згідно з якою індексація доходів населення спрямована на підтримання достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності громадян.
Відповідно до частини другої статті 19 зазначеного Закону державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.
Крім того, Законом України від 15.02.2022 №2040-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення пенсійного законодавства» внесено зміни до частини п`ятої статті 2 Закону №1282-XII, якими уточнено правове регулювання індексації пенсій, зокрема щодо порядку її проведення та кола осіб, яким вона здійснюється.
Отже, аналіз наведених норм матеріального права свідчить про те, що індексація пенсій є законодавчо встановленою, обов`язковою складовою пенсійного забезпечення, яка має системний характер та підлягає здійсненню у порядку і на умовах, визначених законодавством України.
Відповідно до частини п`ятої статті 2 Закону України №1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення» у редакції Закону України №2040-IX індексація пенсій здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, із застосуванням коефіцієнта збільшення, який визначається відповідно до абзаців другого і третього частини другої статті 42 Закону України №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
З урахуванням наведених норм, а також положень абзацу четвертого частини другої статті 42 Закону №1058-IV, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що законодавець уповноважив Кабінет Міністрів України визначати порядок проведення індексації пенсій та конкретний розмір коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії. Водночас таке повноваження реалізується із обов`язковим урахуванням мінімального рівня підвищення, встановленого абзацом другим частини другої статті 42 Закону №1058-IV.
З метою реалізації зазначених законодавчих приписів Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 20.02.2019 №124 «Питання проведення індексації пенсій у 2019 році», якою затверджено Порядок проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону № 1058-IV (далі Порядок №124).
Згідно з пунктом 4 Порядку №124 коефіцієнт збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні визначається за формулою:
К = ((ЗСЦ + ЗСЗ) Ч 50% / 100%) + 1,
де ЗСЦ показник зростання споживчих цін за попередній рік (у відсотках);
ЗСЗ показник зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні, що обчислюється як відношення середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року підвищення, до аналогічного показника за попередній трирічний період, виражене у відсотках.
При цьому Порядком №124 передбачено, що у разі відсутності дефіциту коштів Пенсійного фонду України коефіцієнт збільшення може бути підвищений, однак не повинен перевищувати 100 відсотків показника зростання середньої заробітної плати за відповідний період.
Крім того, розмір зазначеного коефіцієнта визначається щороку Кабінетом Міністрів України в межах бюджету Пенсійного фонду України. У випадку відсутності повних статистичних даних допускається використання наявних показників із подальшим проведенням відповідного перерахунку.
Відповідно до Порядку №124 перерахунок пенсій здійснюється щороку з 1 березня.
Отже, аналіз наведеного правового регулювання свідчить, що під час проведення індексації пенсій застосовується спеціальний механізм визначення коефіцієнта підвищення, який базується на поєднанні показників зростання споживчих цін та середньої заробітної плати в Україні.
Водночас суд звертає увагу, що під час здійснення такого перерахунку не застосовується множник індивідуального коефіцієнта заробітної плати (Зс), який використовується при первинному обчисленні пенсії. Натомість у формулі індексації враховуються виключно макроекономічні показники зростання середньої заробітної плати (доходу) в Україні та індексу споживчих цін за попередній рік.
Відповідно до пункту 5 Порядку №124 у 2019 році перерахунок пенсій у зв`язку зі збільшенням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні здійснювався шляхом збільшення показника середньої заробітної плати, який враховувався для обчислення пенсії станом на 01.10.2017, на коефіцієнт, визначений відповідно до пункту 4 цього Порядку.
При цьому кожен наступний перерахунок пенсій проводиться з урахуванням вже збільшеного у попередніх роках показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії.
Крім того, пунктом 5 Порядку №124 передбачено, що пенсії, розмір яких не було підвищено у порядку, визначеному пунктом 4 цього Порядку, щороку підвищуються за рішенням Кабінету Міністрів України в межах бюджету Пенсійного фонду України. Таке підвищення встановлюється в межах максимального розміру пенсії, визначеного законом, та враховується під час подальших перерахунків.
Згідно з пунктом 6 Порядку №124 під час перерахунку пенсій враховуються суми доплат, підвищень, індексації та інших встановлених законодавством доплат до пенсії, за винятком окремо визначених виплат. Водночас у разі, якщо внаслідок перерахунку розмір пенсії зменшується, такий перерахунок фактично відкладається до наступного підвищення показника середньої заробітної плати.
Отже, запроваджуючи механізм щорічної індексації пенсій, держава забезпечила системне підвищення пенсійних виплат шляхом застосування уніфікованого механізму коригування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який використовується для обчислення пенсії. Такий механізм спрямований на підтримання купівельної спроможності пенсіонерів та забезпечення стабільності пенсійної системи.
Разом із тим, суд звертає увагу, що постановами Кабінету Міністрів України від 23.02.2024 №185 та від 24.02.2025 №209 встановлено відповідні коефіцієнти збільшення показника середньої заробітної плати (доходу), які застосовуються під час проведення індексації пенсій: з 01.03.2024 у розмірі 1,0796, а з 01.03.2025 у розмірі 1,115.
Таким чином, індексація пенсій відповідно до зазначених постанов здійснюється на підставі Порядку № 124 шляхом послідовного збільшення показника середньої заробітної плати (доходу), який враховується для обчислення пенсії, на встановлені Кабінетом Міністрів України коефіцієнти.
Разом із тим, аналіз положень частини другої статті 42 Закону №1058-IV та пункту 5 Порядку №124 свідчить про наявність невідповідності між нормами закону та підзаконного нормативно-правового акта щодо визначення базового показника, який підлягає збільшенню.
Так, Закон №1058-IV передбачає збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який застосовується для обчислення пенсії, тоді як Порядок №124 фактично встановлює фіксацію такого показника станом на 01.10.2017 з подальшим його поетапним коригуванням.
Зазначене свідчить про те, що підзаконний нормативно-правовий акт звужує зміст та обсяг прав, визначених законом, що є неприпустимим.
Відповідно до статті 7 Закону №1058-IV загальнообов`язкове державне пенсійне страхування здійснюється, зокрема, на засадах законодавчого визначення умов і порядку його здійснення, а також диференціації розмірів пенсій залежно від страхового стажу та заробітної плати.
Отже, положення пункту 5 Порядку №124 підлягають застосуванню лише в тій частині, яка не суперечить положенням Закону №1058-IV, а саме із урахуванням того, що під час індексації має застосовуватися показник середньої заробітної плати (доходу), який фактично враховувався при призначенні пенсії конкретній особі.
Згідно з частиною третьою статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України у разі невідповідності нормативно-правового акта закону суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.
Повноваження суду не застосовувати підзаконний нормативно-правовий акт у разі його суперечності закону узгоджується з принципом верховенства права, який передбачає, зокрема, обов`язок суду забезпечити застосування норм права, що відповідають критерію якості закону.
Верховний Суд у своїй практиці неодноразово наголошував на необхідності незастосування судами положень нормативно-правових актів, які не відповідають законам України, незалежно від їх чинності, зокрема у постановах від 12.03.2019 у справі №913/204/18 та від 10.03.2020 у справі №160/1088/19.
У випадку колізії між нормами закону та підзаконного нормативно-правового акта застосуванню підлягають норми закону як акта вищої юридичної сили.
З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що під час перерахунку пенсій з метою їх індексації положення Порядку №124 можуть застосовуватися виключно у частині, що не суперечить Закону №1058-IV, а саме без застосування фіксованого показника середньої заробітної плати станом на 01.10.2017.
Натомість при здійсненні індексації має використовуватися показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який був безпосередньо врахований під час призначення пенсії.
Зазначений правовий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 13.01.2025 у справі №160/28752/23, а також у низці інших судових рішень, від 28.01.2025 (справа №400/4663/24), від 11.02.2025 (справа №160/6064/24), від 18.02.2025 (справа №160/15379/24), від 26.02.2025 (справа №160/6686/24), від 27.02.2025 (справа №400/2358/24), які підлягають врахуванню судом апеляційної інстанції відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.
З метою забезпечення у 2024 -2025 роках проведення індексації пенсій Кабінетом Міністрів України у межах бюджету Пенсійного фонду України визначено відповідні коефіцієнти збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, а саме: у 2024 році 1,0796 (постанова №185), у 2025 році 1,115 (постанова №209).
Отже, індексація пенсій у 2024 2025 роках підлягає здійсненню відповідно до Порядку №124, з урахуванням зазначених постанов Кабінету Міністрів України та приписів частини другої статті 42 Закону №1058-IV, шляхом збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, який безпосередньо враховувався під час призначення пенсії, із застосуванням відповідних коефіцієнтів.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 28.01.2025 у справі №400/4663/24, у якій наголошено, що повноваження Кабінету Міністрів України щодо визначення порядку індексації пенсій та встановлення коефіцієнта збільшення не включають права змінювати базову розрахункову величину, яка використовується для обчислення пенсії.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що під «порядком» у розумінні частини п`ятої статті 2 Закону №1282-XII слід розуміти встановлення Кабінетом Міністрів України процедурних аспектів індексації, зокрема послідовності, способу та методики проведення перерахунку пенсій, але не зміну законодавчо визначених елементів формули їх обчислення.
Водночас визначення базового показника середньої заробітної плати (доходу), до якого застосовується коефіцієнт збільшення, належить виключно до сфери законодавчого регулювання та не може бути змінене підзаконним нормативно-правовим актом.
Як встановлено судом, відповідач при проведенні перерахунку пенсії позивача у 2024 2025 роках застосував підхід, який не відповідає вимогам частини другої статті 42 Закону №1058-IV, оскільки фактично використовував інший коефіцієнт збільшення, ніж визначений Кабінетом Міністрів України, та іншу базу для розрахунку.
Зокрема, при здійсненні перерахунку з 01.03.2025 відповідач застосував коефіцієнт збільшення 1,0345, що не відповідає встановленому постановою №209 коефіцієнту 1,115, а також здійснив обчислення на підставі показника середньої заробітної плати, сформованого з урахуванням попередніх перерахунків, а не того, який враховувався при призначенні пенсії.
Водночас належною базою для проведення індексації є показник середньої заробітної плати за 2020 2022 роки у розмірі 12 236,71 грн, який був використаний при обчисленні пенсії позивача, та який підлягає послідовному збільшенню на відповідні коефіцієнти, встановлені Кабінетом Міністрів України.
Суд також зазначає, що відповідачем не наведено належних правових підстав для застосування іншого коефіцієнта збільшення, зокрема не обґрунтовано неможливість застосування коефіцієнта 1,115, передбаченого пунктом 1 постанови №209, а також не доведено наявності обставин, які б обумовлювали застосування положень підпункту 6 пункту 2 зазначеної постанови.
За відсутності чіткого нормативного визначення умов застосування різних коефіцієнтів, використання менш сприятливого для позивача показника фактично призводить до звуження змісту його права на належний рівень пенсійного забезпечення, що суперечить вимогам законодавства.
Суд апеляційної інстанції також враховує правову позицію, викладену Верховним Судом у постанові від 16.04.2025 у справі №200/5836/24, якою підтверджено сталість підходу щодо застосування частини другої статті 42 Закону №1058-IV у подібних правовідносинах.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відповідач, здійснюючи перерахунок пенсії ОСОБА_1 у 2024-2025 роках, діяв не у відповідності до вимог чинного законодавства, оскільки не застосував встановлені коефіцієнти збільшення 1,0796 та 1,115 до належної бази обчислення пенсії.
Враховуючи відсутність належних та допустимих доказів проведення індексації пенсії позивача з урахуванням зазначених коефіцієнтів, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про протиправність дій відповідача, які призвели до неналежного перерахунку пенсії та порушення права ОСОБА_1 на належне пенсійне забезпечення.
2.3. ВИСНОВКИ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Згідно із статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Враховуючи зазначені вище встановлені обставини справи, норми законодавства, які регулюють спірні правовідносини та правові висновки Верховного Суду, колегія суддів дійшла висновку, що правильним та обґрунтованим є висновок суду першої інстанції, який ухвалив судове рішення з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують викладених у судовому рішенні цього суду висновків, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Відповідно до статті 139 КАС України підстави для зміни розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 26 березня 2026 року у справі №380/20644/25 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя | | В. О. Кушнір
судді | | В. В. Гуляк
| | Н. В. Ільчишин