Справа №333/4812/26
Провадження №2/333/4244/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
27 липня 2026 року       м. Запоріжжя
Комунарський районний суд міста Запоріжжя у складі:
судді Круглікової А.В.,
за участю секретаря судового засідання Єрмоленко А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу 
за позовом:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , 
до відповідача:  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , 
про розірвання шлюбу, 
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту – ОСОБА_1 )  звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_2 (далі по тексту – ОСОБА_2 ) про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 22.05.1985 сторони у справі перебувають у зареєстрованому шлюбі, але на даний час шлюбні стосунки припинені. Від шлюбу неповнолітніх дітей не має. Сімейне життя з відповідачем не склалось, шлюбні відносини між сторонами припинено. Сторони у справі не ведуть спільного господарства. Збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам позивача. ОСОБА_2 вважає, що сім`я розпалась остаточно та відновленню не підлягає. Оскільки примирення неможливе, просив шлюб між ним та відповідачкою розірвати.
Ухвалою судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16 червня 2026 року по справі відкрито провадження.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце проведення засідання був повідомлений своєчасно та належним чином, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи участі позивача та його представника, просив позов задовольнити.
Відповідачка належним чином повідомлялася про час та місце слухання справи, в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позову не заперечувала.
У зв`язку з тим, що відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав.
Частиною 2 ст. 104 СК України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання.
Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22.03.1985, що підтверджується Свідоцтвом про укладання шлюбу, виданим 22.03.1985 серії НОМЕР_2 Орджонікідзевським відділом РАЦС, про що зроблено відповідний актовий запис № 229, після одруження прізвище чоловіка та дружини « ОСОБА_3 ».
Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.
Частиною 3 ст. 109 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права. 
Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.
Згідно зі ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Згідно ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
Відповідно до роз`яснень викладених у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу.
Як вбачається з матеріалів справи, на даний час стосунки між сторонами припинені, відновлювати шлюбні відносини позивач не має наміру та вважає, що подальше збереження шлюбу буде суперечити його інтересам.
Ці обставини підтверджуються дослідженими в ході судового засідання доказами та не спростовані відповідачем.
Відповідно до ст.111 СК України суд вживає заходи щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.
Із позовної заяви вбачається, що позивач не виявив бажання зберегти сім`ю, тому суд приходить до висновку про недоцільність надання сторонам часу для примирення.
Частиною 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.
Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.
Враховуючи, що сторони припинили спільне ведення господарства, позивач вважає неможливим збереження шлюбу, а відповідачка не заперечує проти його розірвання, суд приходить до висновку, що збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.
Питання про судові витрати належить вирішити з урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 257, 258, 259, 265, 268, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
Позов задовольнити.
Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 22.03.1985 Орджонікідзевським відділом РАЦС, актовий запис № 229.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) – 1 331 (одну тисячу триста тридцять одну) грн. 20 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Комунарського районного суду 
м. Запоріжжя        А.В.Круглікова