Справа № 212/11520/26
3/212/1550/26
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 серпня 2026 року м. Кривий Ріг
Суддя Покровського районного суду міста Кривого Рогу, Козлов Д. О., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Полку патрульної поліції в м. Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровської області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , громадянки України, яка мешкає в АДРЕСА_1 , за ст. 124, ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), -

В С Т А Н О В И В:

11 липня 2026 року об 23-55 год. ОСОБА_1 керувала транспортним засобом «Фольксваген Джетта» н. з. НОМЕР_2 по вул. Корнія Речмидила біля буд. 8 у Покровському районі міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, будучи не уважною, бо не вибрала безпечну швидкість руху, при виникненні перешкоди не вжила заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки автомобіля чи для об`їзду перешкоди, внаслідок чого скоїла наїзд на електроопору 28 та тротуарну огорожу, внаслідок чого автомобіль, електроопора та тротуарна огорожа отримали механічні пошкодження із завданням матеріальних збитків, що було зафіксовано на нагрудні камери поліцейських, чим порушила п. 12.1 ПДР.
Також представниками поліції ОСОБА_1 обвинувачується в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП, на підставі складеного протоколу від 12 липня 2026 року, в якому зазначено, що 11 липня 2026 року об 23-55 год. ОСОБА_1 керувала транспортним засобом «Фольксваген Джетта» н. з. НОМЕР_2 по вул. Корнія Речмидила біля буд. 8 у Покровському районі міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, маючи ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота; виражене тремтіння пальців рук; поведінка, що не відповідає обстановці), відмовилась від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку на місці зупинки та у медичному закладі, що було зафіксовано на нагрудні камери поліцейських, чим порушила вимоги п. 2.5 ПДР.
Особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, були роз`яснені під відео фіксацію вимоги ст. 268 КУпАП та зміст ст. 63 Конституції України під час складання протоколів про адміністративне правопорушення за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП, однак ОСОБА_1 відмовилась від дачі пояснень у протоколах.
Розгляд справи було призначено під час складання протоколів за ст. 124, 130 ч. 1 КУпАП у приміщенні Покровського районного суду міста Кривого Рогу, про що ОСОБА_1 повідомлялась під розпис та під відео фіксацію, долучену до справи та переглянуту судом, однак, незважаючи на виклик до суду, ОСОБА_1 у судове засідання 5 серпня 2026 року об 10-00 год. не з`явилась, тобто правопорушник не з`явився за невідомих суду причин, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи належним чином.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні по справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» (1989) відзначив, що сторона зобов`язана «демонструвати готовність брати участь у всіх етапах розгляду, що мають безпосередній стосунок до нього, утримуватися від використання прийомів для затягування процесу, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухань». Таким чином ЄСПЛ наголошує у своїх рішеннях, що особа, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
З огляду на викладене вмотивування, через ігнорування ОСОБА_1 виклику на розгляд справи про адміністративне правопорушення, суд дійшов висновку про можливість за ст. 268 КУпАП розглянути справу за наявними у справі доказами у її відсутність.
Так на підтвердження факту керування саме ОСОБА_1 11 липня 2026 року об 23-55 год. транспортним засобом «Фольксваген Джетта» н. з. НОМЕР_2 по вул. Корнія Речмидила біля буд. 8 в Покровському районі міста Кривого Рогу в справі мається оптичний диск із відео фіксацією з відео реєстратора та нагрудних камер поліцейських, переглянутий судом, на якому видно наслідки ДТП за участі автомобіля «Фольксваген Джетта» н. з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , яка не заперечувала даний факт.
Крім того долучені до справи письмові пояснення ОСОБА_1 свідчать про те, що вона дійсно керувала автомобілем «Фольксваген Джетта» н. з. НОМЕР_2 11 липня 2026 року, однак не впоралась із керуванням, внаслідок чого сталась ДТП.
Також до протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП було долучено фото таблицю та схему ДТП із зображенням місця ДТП та пошкоджень, отриманих автомобілем «Фольксваген Джетта» н. з. НОМЕР_2 .
Суд вказує, що відповідальність за порушення ст. 124 КУпАП настає в разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження, зокрема, транспортних засобів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Відповідно до п. 12.1 Правил дорожнього руху України (далі – ПДР) під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
За п. 12.3 ПДР у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.
Отже, на підставі викладеного вмотивування, у судовому засіданні було доведено порушення ОСОБА_1 положень п. 12.1 ПДР, оскільки вона, керуючи транспортним засобом, не була уважною, не стежила за дорожньою обстановкою, не вжила заходів для зменшення швидкості руху, внаслідок чого скоїв наїзд на перешкоду.
Таким чином суд встановив, що у діях ОСОБА_1 мається склад правопорушення, передбачений ст. 124 КУпАП, оскільки вона, керуючи транспортним засобом, порушила правила дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортного засобу, дорожніх споруд та іншого майна.
Також суд зазначає, що за п. 2.5 «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Згідно із п. 2 Розділу І «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 9 листопада 2015 року № 1452/735 (далі - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Згідно із п. 3 Розділу І «Інструкції» вбачається, що ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння, зокрема, є запах алкоголю з порожнини рота; виражене тремтіння пальців рук; поведінка, що не відповідає обстановці.
За ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Натомість, вивчивши наявні матеріали справи, суд не може погодитись із доведеністю перебування ОСОБА_1 під час керування нею 11 липня 2026 року транспортним засобом «Фольксваген Джетта» н. з. НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння, виходячи з наступного вмотивування.
Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.
За ч. 3 ст. 266 КУпАП у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Згідно із п. 1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, водій – це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.
На підставі п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» вбачається, що керування транспортним засобом слід розуміти як виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора-водія під час навчання учнів-водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування. Для притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП не має значення, протягом якого часу особа, яка перебуває у стані сп`яніння чи під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, керувала транспортним засобом. Правопорушення вважають закінченим з того моменту, коли він почав рухатись.
Згідно із п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» відповідальність за ст. 130 КУпАП несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника, який проводять згідно з Інструкцією про порядок направлення громадян для огляду на стан сп`яніння в заклади охорони здоров`я та проведення огляду з використанням технічних засобів. Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності.
Так з долученого до протоколу про виявлене правопорушення направлення поліцейських вбачається, що 11 липня 2026 року у ОСОБА_1 як водія транспортного засобу «Фольксваген Джетта» н. з. НОМЕР_2 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, яка, натомість, пройти огляд на стан сп`яніння відмовилась під відео фіксацію, що також підтверджується актом огляду на стан спяніння за допомогою спеціальних технічних засобів.
В той же час суд зазначає, що направлення та акт огляду на стан спяніння працівників поліції не може слугувати однозначним доказом винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення за відсутності належних і допустимих доказів, які б свідчили про вчинення певною особою такого адміністративного правопорушення.
Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 20 травня 2020 року по справі № 524/5741/16-а.
Також суд зауважує, що цінність свідка полягає в його безпосередньому об`єктивному сприйнятті обставини справи та відсутності юридичної зацікавленості у вирішенні справи, тому з огляду на своє нейтральне становище свідок здатен об`єктивно та правильно засвідчити події і факти так, як вони дійсно відбувалися для можливості уникнення формалізму та зловживання процесуальними правами.
Отже, у даному випадку направлення та акт огляду на стан спяніння працівника поліції, який безпосередньо склав відносно ОСОБА_1 протокол за ст. 130 ч. 1 КУпАП від 11 липня 2026 року не може бути визнано допустимим доказом для підтвердження скоєння правопорушення такою особою за ст. 130 ч. 1 КУпАП.
Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 29 квітня 2020 року по справі № 161/5372/17.
При цьому у протоколі за ст. 130 ч. 1 КУпАП та направленні поліцейського вказано, що ОСОБА_1 мала ознаки алкогольного сп`яніння.
Натомість, на оглянутому судом відео з нагрудних камер поліцейських, долучених до справи, взагалі не вбачається проведення працівниками поліції будь-якого огляду ОСОБА_1 на предмет виявлення у неї ознак алкогольного сп`яніння, оскільки працівники поліції обмежились лише тим, що повідомили ОСОБА_1 , що вони мають сумніви щодо стану її спяніння.
Так на оглянутому судом відео з нагрудних камер поліцейських вбачається, що запах алкоголю з порожнини рота у ОСОБА_1 не перевірявся, так само як не перевірялось тремтіння пальців її рук.
При цьому ОСОБА_1 на відео заперечувала вживання нею будь-яких алкогольних напоїв, а під час спілкування з поліцейськими вона поводила себе адекватно, чітко відповідаючи на питання, висловлюючи свої заперечення, внаслідок чого її поведінка цілком відповідала обстановці, тому суд як безпідставні відкидає посилання працівників поліції на те, що поведінка ОСОБА_1 не відповідала обстановці.
Крім того суд вказує, що перевірити, чи був у такого водія запах алкоголю з порожнини рота, наразі взагалі неможливо, оскільки такого огляду працівниками поліції на місці зупинки водія не було проведено, тому суд вважає такий факт також не доведеним.
Також на оглянутому судом відео вбачається, що у ОСОБА_1 не було виявлено вираженого тремтіли пальців рук, оскільки його переглядом встановлено, що такий водій тримала в руках увесь час свій мобільний телефон, в ході чого ознак вираженого тремтіння пальців рук судом не було виявлено, враховуючи, що такі ознаки на місці зупинки працівники поліції також не перевіряли.
На підставі викладеного вмотивування суд вважає, що посилання працівників поліції на те, що у ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння є недоведеними, враховуючи сукупність зібраних доказів по справі, перевірених судом, які у свою чергу спростовують наявність у водія ознак, на які посилались працівники поліції.
У свою чергу на підтвердження відмови ОСОБА_1 11 липня 2026 року від проходження у передбаченому законом порядку огляду на стан сп`яніння в матеріалах справи мається на цифровому диску відео фіксація з нагрудних камер поліцейських, на якій ОСОБА_1 свідомо відмовляється від проходження огляду на встановлення у неї стану сп`яніння.
Натомість, встановлені обставини справи свідчать про порушення працівниками поліції процедури встановлення ознак спяніння у водія, оскільки ознаки алкогольного сп`яніння у ОСОБА_1 11 липня 2026 року не перевірялись на місці зупинки, а також не були доведені в судовому засіданні.
В цьому сенсі судом було враховано, що оглядом відео фіксації, наданої працівниками поліції, вбачається, що ознаки спяніння, які зазначені поліцейськими в протоколі від 11 липня 2026 року, не підтверджуються дослідженими доказами в суді, а відмова ОСОБА_1 від проведення огляду на стан визначеного поліцейськими стану спяніння була зумовлена незгодою водія із діями працівників поліції щодо процедури виявлення у нього ознак алкогольного спяніння.
Отже, доводи ОСОБА_1 , що остання не вживала заборонені речовини, не були в судовому засіданні спростовані, а наявність у неї ознак алкогольного спяніння не були підтверджені належними доказами.
При цьому суд вказує, що закон, як підставу для проведення огляду водія на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, вимагає наявність підстав (ознак), що такі водії перебувають у стані алкогольного чи іншого спяніння.
Таким чином встановлення ознак спяніння водія на місці зупинки транспортного засобу покладається на працівників поліції, які, в разі встановлення таких ознак, повинні направити разом із складеним протоколом про виявлене правопорушення за ст. 130 ч. 1 КУпАП докази на підтвердження наявності таких ознак, тобто підстав вважати, що водій має ознаки перебування у стані алкогольного чи іншого спяніння.
Натомість, розглядом справи та вивченими доказами в суді не було підтверджено наявність 11 липня 2026 року у водія ОСОБА_1 ознак алкогольного спяніння, на які посилались у протоколі за ст. 130 ч. 1 КУпАП працівники поліції.
Отже, встановлені обставини справи свідчать про недотримання працівниками поліції процедури проведення встановлення ознак спяніння у водія, оскільки ознаки алкогольного спяніння у ОСОБА_1 не перевірялись, а в суді такі ознаки не були доведені зібраними по справі доказами у їх сукупності.
Таким чином у судовому засіданні не було доведено, що ОСОБА_1 мала ознаки алкогольного сп`яніння чи перебувала у такому стані.
Суд в цьому сенсі вказує що відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року № 23-р/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпції, в тому числі, і закріпленої в ст. 62 Конституції України презумпції невинуватості.
Враховуючи викладене вмотивування, суд дійшов висновку, що матеріали справи про адміністративне правопорушення не містять належні та допустимі докази провини ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Таким чином суд дійшов переконання, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбачений ст. 130 ч. 1 КУпАП, оскільки у судовому засіданні не було доведено поза розумним сумнівом порушення нею п. 2.5 ПДР, як водієм транспортного засобу, як наслідок не було доведено у її діях складу правопорушення, передбаченого ст. 130 ч. 1 КУпАП.
На підставі викладеного обґрунтування виключається провадження у вказаній справі згідно із п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за положеннями якої провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю у діях особи складу адміністративного правопорушення.
За таких обставин провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст. 130 ч. 1 КУпАП підлягає закриттю.
З урахуванням переліченого обґрунтування, вивчивши матеріали справи, зважаючи на особу правопорушника та обставини скоєного правопорушення за ст. 124 КУпАП, суд вважає за необхідне застосувати відносно до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до Закону України «Про судовий збір» з правопорушника за ст. 124 КУпАП в дохід держави підлягає стягненню судовий збір.
Керуючись ст. 40-1, 280, 283, 284 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 ч. 1 КУпАП, відносно ОСОБА_1 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - закрити.
ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення за ст. 124 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі п`ятидесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 665,60 грн. (стягувач Державна судова адміністрація України, отримувач коштів ГУК у м. Києві (м. Київ) 22030106, код за ЄДРПОУ 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA908999980313111256000026001, код класифікації доходів бюджету22030106).
На постанову може бути подана апеляційна скарга в Дніпровський апеляційний суд через Покровський районний суд міста Кривого Рогу протягом 10 днів з моменту проголошення.

Суддя: Д. О. Козлов