ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2026 р. м. Чернівці Справа № 600/2082/26-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Анісімова О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної установи “Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України” про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:
І. РУХ СПРАВИ

1.1. ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Державної установи “Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України” (далі - відповідач, ДУ “УКРДЕРЖНДІМСПІ МОЗ України”), в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи за результатами перевірки обґрунтованості рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або рішення медико-соціальної експертної комісії серії ЦО №18299/1 від 15 січня 2026 року, яким скасовано встановлену позивачу третю (ІІІ) групу інвалідності.
1.2. Ухвалою суду від 29.04.2026 відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
1.3. На виконання вимог частини другої статті 162 КАС України відповідач 12.05.2026 подав відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні у повному обсязі.
1.4. 15.05.2026, в межах встановленого судом строку, позивач подав відповідь на відзив, в якій підтримав позовні вимоги та навів додаткові заперечення проти доводів відповідача.
1.5. Відповідно до частини п`ятої статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, оскільки клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від відповідача до суду не надходило, а характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача

2.1. Обґрунтовуючи позов, позивач зазначає, що експертним рішенням Хмельницької обласної МСЕК №401 від 29.01.2024 його визнано особою з інвалідністю ІІІ групи внаслідок травми, пов`язаної з проходженням військової служби, що підтверджено довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААГ №780644 від 31.01.2024. Рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 11.11.2025 №142/25/3231/Р позивачу повторно (за результатами оцінки скарг, анамнезу, клініко-лабораторних досліджень) встановлено третю групу інвалідності з висновком про наявність помірних порушень до трудової діяльності.
2.2. 11.12.2025 позивач отримав лист ДУ “УКРДЕРЖНДІМСПІ МОЗ України” №7704/01-19 від 13.11.2025, яким його викликано на додаткове медичне обстеження до клініки відповідача (м. Дніпро) на 19.12.2025. У день, визначений для обстеження, позивач перебував на стаціонарному лікуванні у нейрохірургічному відділенні (з 15 по 22.12.2025), що підтверджується довідкою від 22.12.2025 та випискою №19865 із медичної карти стаціонарного хворого. 16.12.2025, позивач направив відповідачу заяву-повідомлення про поважність причин неприбуття з посиланням на стан здоров`я та відстань до місця обстеження (855 км).
2.3. 03.02.2026 позивач отримав повідомлення про те, що рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи за результатами перевірки обґрунтованості рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або рішення медико-соціальної експертної комісії серії ЦО №18299/1 від 15 січня 2026 року (далі - оскаржуване рішення) позивачу скасовано ІІІ групу інвалідності з мотивів наявності лише легких ступенів обмеження життєдіяльності та неявки позивача на очне обстеження “з невідомих причин”.
2.4. 12.02.2026 позивач звернувся зі скаргою до Центру оцінювання функціонального стану особи, на яку 21.04.2026 отримав відповідь про відсутність у Центру оцінювання повноважень для скасування власного рішення та роз`яснення про судовий порядок оскарження.
2.5. Позивач вважає оскаржуване рішення протиправним, посилаючись на: неналежну оцінку відповідачем наявної та додатково поданої медичної документації, яка підтверджує незмінність стану здоров`я позивача; безпідставне ототожнення відповідачем двох різних процедур - додаткового медичного обстеження (пункт 32 Постанови №1338), яка передбачає особисту участь особи, та перевірки обґрунтованості раніше прийнятого рішення (пункти 51, 52 Порядку проведення оцінювання повсякденного функціонування особи); неврахування відповідачем тимчасової непрацездатності позивача як виключної підстави для перенесення строків обстеження, передбаченої абзацом третім підпункту 5 пункту 8 Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи; порушення відповідачем принципів адміністративної процедури, визначених статтею 4 Закону України “Про адміністративну процедуру”, та відсутність належної мотивувальної частини рішення в розумінні статті 72 цього Закону.

Позиція відповідача

2.6. Заперечуючи проти позову, відповідач зазначає, що з 01.01.2025 на нього покладено права та обов`язки Центру оцінювання функціонального стану особи (наказ МОЗ України від 03.12.2024 №2022), а перевірку обґрунтованості рішення МСЕК щодо позивача ініційовано на підставі листа Другого відділу детективів Національного бюро Департаменту детективів Національного антикорупційного бюро/Державного бюро розслідувань №545-013/12956 від 05.05.2025 з доданою постановою про залучення у якості спеціаліста від 02.05.2025 у кримінальному провадженні №62024240010000369, виконання якої є обов`язковим для відповідача відповідно до частини сьомої статті 110 КПК України.
2.7. Відповідач стверджує, що перевірка обґрунтованості рішення МСЕК проводилася виключно на підставі наявних медичних документів, поданих позивачем на МСЕК у 2024 році, а особиста присутність позивача при проведенні такої перевірки не є обов`язковою, оскільки не є оцінюванням особи, а лише перевіркою раніше прийнятого рішення. Неявка позивача на запропоноване очне обстеження, на думку відповідача, не тягне порушення процедури перевірки та не перешкоджає прийняттю рішення. Відповідач посилається на практику адміністративних судів у подібних справах (постанова Одеського окружного адміністративного суду від 21.01.2026 у справі №420/37294/25, постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12.12.2025 у справі №420/13973/25 та від 03.12.2025 у справі №420/19928/25), а також на висновки Верховного Суду про те, що суди не вправі оцінювати підставність висновку МСЕК по суті, а лише в межах дотримання процедури його прийняття. Відповідач просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

ІІІ. ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

3.1. Експертним рішенням Хмельницької обласної МСЕК №401 від 29.01.2024 ОСОБА_1 визнано особою з інвалідністю ІІІ групи внаслідок травми, пов`язаної з проходженням військової служби, що підтверджено свідоцтвом про хворобу №31 від 10.01.2024, виданим за результатами огляду позаштатною військово-лікарською комісією КНП “Хмельницький обласний госпіталь ветеранів війни” Хмельницької обласної ради, та довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААГ №780644 від 31.01.2024.
3.2. Рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 11.11.2025 №142/25/3231/Р позивачу повторно встановлено ІІІ групу інвалідності з висновком про наявність помірних порушень до трудової діяльності.
3.3. Листом ДУ “УКРДЕРЖНДІМСПІ МОЗ України” №7704/01-19 від 13.11.2025, отриманим позивачем 11.12.2025, останнього викликано на додаткове медичне обстеження до клініки відповідача у м. Дніпро на 19.12.2025 з посиланням на пункт 32 Постанови Кабінету Міністрів України від 15.11.2024 №1338, для уточнення ступеня функціональних порушень та обмеження життєдіяльності, з обов`язком мати при собі наявні медичні документи.
3.4. Судом встановлено, що в день, визначений для обстеження (19.12.2025), позивач перебував на стаціонарному лікуванні у нейрохірургічному відділенні: за матеріалами справи він прибув на лікування 15.12.2025 та був виписаний 22.12.2025, що підтверджується довідкою від 22.12.2025 та випискою №19865 із медичної карти стаціонарного хворого. 16.12.2025, тобто до дати призначеного обстеження, позивач направив відповідачу заяву-повідомлення про поважність причин неприбуття.
3.5. Матеріалами справи (виписки №3830, №141 від 29.01.2024, №7584 від 17.05.2024, №13484 від 26.08.2024, №9 від 24.01.2025, №4264 від 31.03.2025) підтверджується, що протягом 2024–2025 років позивач неодноразово перебував на стаціонарному та амбулаторному лікуванні у зв`язку з наслідками зазначеної травми.
3.6. 15.01.2026 рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи за результатами перевірки обґрунтованості рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або рішення медико-соціальної експертної комісії серії ЦО №18299/1 скасовано рішення Хмельницької обласної МСЕК №401 від 29.01.2024 про визнання позивача особою з інвалідністю ІІІ групи. У пункті 11 оскаржуваного рішення зазначено, що за наданою медико-експертною документацією у позивача встановлено легкі ступені обмежень життєдіяльності, а також, що позивач на запропоноване очне обстеження в клініці ДУ “УКРДЕРЖНДІМСПІ МОЗ України” “за невідомими причинами не з`явився”. Підставою прийняття рішення в ньому зазначено Постанову КМУ №1317 від 03.12.2009, лист №545-013/12956 від 05.05.2025, кримінальне провадження №62024240010000369 від 01.07.2024 та постанову про залучення у якості спеціаліста від 02.05.2025.
3.7. Судом встановлено, що перевірку обґрунтованості рішення МСЕК №401 від 29.01.2024 ініційовано на підставі листа Державного бюро розслідувань №545-013/12956 від 05.05.2025 з доданою постановою про залучення у якості спеціаліста від 02.05.2025 у кримінальному провадженні №62024240010000369, а також постанови старшого слідчого ДБР від 31.01.2025 у кримінальному провадженні №62024000000000923, направленої на адресу відповідача супровідним листом за вих. №3187-25/10-2-02-01-1348/25 від 31.01.2025.
3.8. 03.02.2026 позивач отримав повідомлення про прийняте оскаржуване рішення. 12.02.2026 позивач звернувся зі скаргою до Центру оцінювання функціонального стану особи, на яку 21.04.2026 отримав відповідь ДУ “УКРДЕРЖНДІМСПІ МОЗ України” про відсутність повноважень для скасування власного рішення в позасудовому порядку та роз`яснення права на судове оскарження.

IV. РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА

4.1. Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
4.2. Відповідно до абзацу четвертого частини першої статті 1 Закону України “Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні” від 06.10.2005 №2961-IV інвалідність - міра втрати здоров`я у зв`язку із захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження життєдіяльності особи.
4.3. Положення про медико-соціальну експертизу та Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1317 (далі - Положення №1317, чинне на момент отримання позивачем інвалідності).
4.4. Пунктом 26 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності передбачено, що особі, визнаній особою з інвалідністю, залежно від ступеня розладу функцій органів і систем організму та обмеження її життєдіяльності встановлюється I, II чи III група інвалідності. Підставою для встановлення III групи інвалідності є стійкі, помірної важкості функціональні порушення в організмі, що призвели до помірно вираженого обмеження життєдіяльності особи, в тому числі її працездатності.
4.5. Постановою Кабінету Міністрів України від 15.11.2024 №1338 “Деякі питання запровадження оцінювання повсякденного функціонування особи” затверджено Положення про експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи (далі - Положення №1338) та Порядок проведення оцінювання повсякденного функціонування особи (далі — Порядок №1338).
4.6. Пунктом 32 Постанови №1338 передбачено, що якщо наявної інформації недостатньо для прийняття рішення щодо оцінювання, експертна команда має право направити особу на додаткове медичне обстеження; головуючий у справі формує відповідне електронне направлення.
4.7. Абзацом третім підпункту 5 пункту 8 Положення №1338 встановлено, що у разі відмови особи від повного медичного обстеження, проведення необхідних досліджень та/або неприбуття такої особи, крім випадків наявності виключних підстав, приймається рішення про скасування попереднього рішення експертної команди або медико-соціальної експертної комісії. Виключними підставами для перенесення строків медичних обстежень визначено відрядження, тимчасову непрацездатність або мобілізацію до Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення з правоохоронними функціями.
4.8. Відповідно до пункту 51 Порядку №1338 Центр оцінювання функціонального стану особи проводить перевірку обґрунтованості рішень, прийнятих під час оцінювання та/або прийнятих медико-соціальними експертними комісіями, зокрема на виконання постанови слідчого, прокурора, ухвали слідчого судді стосовно особи, зазначеної у такій постанові чи ухвалі. Якщо за результатами перевірки прийнято рішення про необхідність проведення повторного оцінювання особи, про це повідомляється особі в порядку, визначеному цим пунктом.
4.9. Пунктом 57 Положення №1338 передбачено, що рішення експертних команд можуть бути оскаржені в адміністративному та/або судовому порядку.
4.10. Частиною сьомою статті 110 КПК України встановлено, що постанова слідчого, дізнавача, прокурора, прийнята в межах компетенції згідно із законом, є обов`язковою для виконання фізичними та юридичними особами, прав, свобод чи інтересів яких вона стосується.
4.11. Статтею 4 Закону України “Про адміністративну процедуру” визначено принципи адміністративної процедури, зокрема верховенство права, у тому числі законності та юридичної визначеності; обґрунтованість; добросовісність і розсудливість; гарантування права особи на участь в адміністративному провадженні.
4.12. Відповідно до частин першої-третьої статті 8 цього Закону адміністративний орган забезпечує належність та повноту з`ясування обставин справи, безпосередньо досліджує докази та інші матеріали справи, враховує всі обставини, що мають значення для вирішення справи, та зобов`язаний обґрунтовувати прийняті адміністративні акти.
4.13. Статтею 72 цього Закону встановлено вимоги до мотивувальної частини адміністративного акта, яка повинна містити, зокрема, фактичні обставини справи, зміст документів та відомості, враховані під час розгляду справи, посилання на докази, на яких ґрунтуються висновки органу, та детальну правову оцінку виявлених обставин.
4.14. Згідно з частиною другою статті 87 цього Закону протиправним є адміністративний акт, який, зокрема, суперечить положенням закону щодо форми та змісту адміністративного акта, порушує норми матеріального права або не відповідає принципам адміністративної процедури.
4.15. Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; добросовісно; розсудливо; пропорційно.
4.16. Відповідно до висновку Верховного Суду, сформованого у постанові від 30.11.2020 у справі №200/14695/19-а, суди вправі перевіряти законність висновку МСЕК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку.
4.17. Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 11.09.2023 у справі №420/14943/21, критеріями обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень є: логічність та структурованість викладення мотивів рішення; пов`язаність цих мотивів із конкретними нормами права; наявність правової оцінки фактичних обставин справи; відповідність висновків рішення фактичним обставинам справи; відсутність немотивованих висновків.

V. ПОЗИЦІЯ СУДУ

5.1. Вирішуючи спір по суті, суд виходить з того, що предметом перевірки у цій справі є не медична обґрунтованість встановлення чи невстановлення позивачу групи інвалідності по суті (що виходить за межі компетенції адміністративного суду), а дотримання відповідачем процедури прийняття оскаржуваного рішення та вимог його обґрунтованості, вмотивованості та відповідності принципам адміністративної процедури.
5.2. Судом враховується, що станом на дату прийняття оскаржуваного рішення позивачу було чинним рішенням тієї ж системи оцінювання від 11.11.2025 №142/25/3231/Р повторно встановлено ІІІ групу інвалідності за результатами оцінки скарг, анамнезу та клініко-лабораторних досліджень. Тобто лише за два місяці до прийняття оскаржуваного рішення експертна команда, дослідивши наявні медичні документи позивача, дійшла висновку про наявність підстав для встановлення інвалідності. 
Настільки суттєва зміна висновку протягом короткого проміжку часу вимагає особливо ретельного обґрунтування у оскаржуваному рішенні, чого судом не встановлено.
5.3. Як убачається з відзиву на позов, перевірку обґрунтованості проведено “на підставі документів, які були раніше подані ОСОБА_1 на МСЕК у 2024 році”, тобто без урахування рішення від 11.11.2025 №142/25/3231/Р та без аналізу наданих позивачем виписок і довідок за 2024–2025 роки (зокрема, довідки від 22.12.2025 та виписки №19865), які підтверджують безперервність та тривалість лікування позивача. Оскаржуване рішення не містить жодного аналізу цих документів, не наводить мотивів, з яких вони не були взяті до уваги, що не відповідає вимогам пункту 3 частини першої статті 72 Закону України “Про адміністративну процедуру” щодо змісту мотивувальної частини адміністративного акта.
5.4. Суд звертає увагу на суперечливість позиції відповідача щодо правової природи проведеної процедури. У листі від 13.11.2025 №7704/01-19 відповідач прямо послався на пункт 32 Постанови №1338, що регламентує процедуру додаткового медичного обстеження, яка передбачає особисту участь особи, надання нею медичних документів та проведення досліджень з метою уточнення ступеня функціональних порушень. Натомість у відзиві на позов відповідач стверджує, що фактично проводилася інша за правовою природою процедура - перевірка обґрунтованості раніше прийнятого рішення МСЕК (пункти 51, 52 Порядку №1338), яка, на його думку, не потребує особистої присутності позивача. Одночасне посилання на дві різні за змістом та правовими наслідками процедури суперечить принципу юридичної визначеності, закріпленому пунктом 1 частини першої статті 4 Закону України “Про адміністративну процедуру”, оскільки не дозволяє встановити, у межах якої саме процедури позивачу пред`явлено вимогу про явку на обстеження та які правові наслідки мала його неявка.
5.5. Незалежно від кваліфікації застосованої процедури, суд зазначає, що абзац третій підпункту 5 пункту 8 Положення №1338 прямо визначає тимчасову непрацездатність особи як виключну підставу для перенесення строків медичного обстеження, а не підставу для прийняття рішення про скасування інвалідності. Судом встановлено, що в день, визначений для обстеження (19.12.2025), позивач перебував на стаціонарному лікуванні у нейрохірургічному відділенні (з 15.12.2025 по 22.12.2025), про що завчасно, 16.12.2025, письмово повідомив відповідача з наданням відповідних доказів. За таких обставин висновок оскаржуваного рішення про те, що позивач не з`явився на обстеження “з невідомих причин”, не відповідає фактичним обставинам справи, які підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами (довідка від 22.12.2025, виписка №19865), а відповідач не навів жодних мотивів, з яких повідомлені позивачем поважні причини неявки не були взяті до уваги або визнані неналежними.
5.6. Суд враховує, що відповідно до частини сьомої статті 110 КПК України постанова слідчого, прийнята в межах компетенції, є обов`язковою для виконання, а тому наявність постанови про залучення відповідача у якості спеціаліста від 02.05.2025 у кримінальному провадженні №62024240010000369 сама по собі не свідчить про перевищення відповідачем меж власних повноважень при ініціюванні перевірки обґрунтованості рішення МСЕК. Водночас наявність законних підстав для ініціювання перевірки не звільняє відповідача від обов`язку провести таку перевірку з дотриманням вимог обґрунтованості, повноти з`ясування обставин справи та належного інформування особи, встановлених статтями 4, 8, 72 Закону України “Про адміністративну процедуру”.
5.7. Відповідно до критеріїв обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень, сформульованих Верховним Судом у постанові від 11.09.2023 у справі №420/14943/21, оскаржуване рішення не відповідає, зокрема, таким критеріям, як наявність правової оцінки фактичних обставин справи (документів, поданих позивачем у 2024–2025 роках, та рішення від 11.11.2025) та відповідність висновків рішення фактичним обставинам справи (щодо причин неявки позивача на обстеження).
5.8. За таких обставин суд вважає, що оскаржуване рішення прийнято без повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, без урахування наявної медичної документації та фактичних причин неявки позивача на обстеження, а відтак є необґрунтованим та таким, що не відповідає вимогам частини другої статті 2 КАС України, а також частини другої статті 87 Закону України “Про адміністративну процедуру”.

VІ. ВИСНОВКИ СУДУ

6.1. Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, добросовісно та розсудливо.
6.2. Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача.
6.3. Дослідженням матеріалів справи встановлено, що відповідач не довів правомірність та обґрунтованість оскаржуваного рішення №ЦО-18299/1 від 15.01.2026, оскільки не спростував доводів позивача щодо неврахування наявної медичної документації, підтвердження позивачу ІІІ групи інвалідності рішенням від 11.11.2025 та поважності причин неявки позивача на запропоноване обстеження.
6.4. Суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення у справі “Серявін та інші проти України” від 10.02.2010 (заява №4909/04), відповідно до якого national courts та інші суб`єкти владних повноважень зобов`язані наводити достатні мотиви прийнятих ними рішень, а ступінь такої мотивації залежить від характеру рішення. Право на вмотивоване рішення є складовою права на справедливий розгляд справи, а державні органи зобов`язані обґрунтовувати свої рішення таким чином, щоб особа могла зрозуміти мотиви, з яких їй відмовлено у задоволенні її вимог.
6.5. Оскаржуване рішення не відповідає наведеним вимогам вмотивованості, оскільки не містить аналізу наявної медичної документації позивача за 2024–2025 роки, не наводить мотивів неврахування рішення від 11.11.2025 про підтвердження ІІІ групи інвалідності та ґрунтується на висновку про неявку позивача “з невідомих причин”, який спростовується наявними у матеріалах справи доказами.
6.6. За таких обставин суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення, скасуванню як протиправне.

VІІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

7.1. Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.
7.2. Оскільки адміністративний позов задоволено, судовий збір, сплачений позивачем при поданні позовної заяви у розмірі 1064,96 грн, підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
7.3. Щодо витрат на правничу допомогу суд зазначає, що позивач у позовній заяві зробив відповідну заяву про їх наявність. Докази понесених витрат відповідно до частини сьомої статті 139 КАС України мають бути подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Після їх надходження питання про розподіл витрат на правничу допомогу може бути вирішено в порядку ухвалення додаткового рішення.
На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5, 6, 9, 73-77, 90, 139, 241-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд – 

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 до Державної установи “Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України” про визнання протиправним та скасування рішення, задовольнити повністю.
2. Визнати протиправним та скасувати рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи Центру оцінювання функціонального стану особи за результатами перевірки обґрунтованості рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи або рішення медико-соціальної експертної комісії серії ЦО №18299/1 від 15 січня 2026 року.
3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної установи “Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України” (ЄДРПОУ 03191673) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 1064,96 грн.

У відповідності до статей 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його складання. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );
Відповідач - Державна установа “Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України” (49005, м. Дніпро, пров. Феодосія Макаревського, 1-А, ЄДРПОУ 03191673).

Суддя О.В. Анісімов