МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 липня 2026 р.  	№ 400/2584/26 	
м. Миколаїв
Миколаївський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лісовської Н.В. за участю секретаря судового засідання Коваленко К.В. у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження розглянув адміністративну справу

за позовом	ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , 	

до відповідача	Державної податкової служби України в особі Головного управління ДПС у Миколаївській області (Філія відокремлений підрозділ ДПС України без статусу юридичної особи публічного права), , вул. Героїв Рятувальників, 6,м. Миколаїв,54005 	

про	визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 28.06.2025 №0706282-2408-1411-UA48020030000061219, визнання бездіяльності та дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,	

За участю:
позивача: ОСОБА_1 
представника відповідача: Грищенко В.М.
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту – Позивач) звернувся до адміністративного суду з позовом до Державної податкової служби України в особі Головного управління ДПС у Миколаївській області (Філія відокремлений підрозділ ДПС України без статусу юридичної особи публічного права) (далі по тексту – Відповідач) з вимогами про:
- визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Миколаївській області від 28.06.2025 №0706282-2408-1411-UA48020030000061219 про нарахування зобов`язання в сумі 40 058,20 грн.; 
- визнання протиправною бездіяльності ГУ ДПС у Миколаївській області щодо неврахування факту припинення підприємницької діяльності з 27.12.2019 року при розрахунку податкових зобов`язань;
- визнання відсутності компетенції (повноважень) у ГУ ДПС у Миколаївській області (та його підрозділів) на видання податкових повідомлень-рішень у зв`язку з порушенням конституційної процедури утворення центральних органів виконавчої влади та відсутністю акту Президента України;
- визнання незаконними дії щодо нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у зв`язку з порушенням принципу правової визначеності та припинення чинності Закону України № 320/94-ВР, на підставі якого здійснювалася ідентифікація платника;
- встановлення відсутності правових підстав для застосування до позивача норм Податкового кодексу України в частині податку на майно, як таких, що суперечать статтям 8, 19, 58, та 37 Конституції України;
- зобов`язання вилучити з реєстрів інформацію про податковий борг позивача, що виник на підставі оскаржуваного рішення.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що Відповідач протиправно виніс податкове повідомлення-рішення зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2024 рік. Позивач зазначає, що і вказаний у оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні підрозділ, і посадова особа, яка підписала це рішення не мали відповідних законодавчих повноважень. Крім того, відсутні правові підстави діяльності Відповідача як органу державної влади. Позивач вказує на те, що з 27.12.2019 року знятий Березнегуватською податковою інспекцією з обліку як платник податку, а тому нарахування йому будь-яких зобов`язань є безпідставними. Відповідач не має правових підстав вважати Позивача суб`єктом податкових правовідносин у розумінні чинного законодавства. Примусове переведення людини у статус «фізичної особи» як суб`єкта оподаткування без її волевиявлення порушує статтю 5 Конституції України. 
Позивач зазначає, що набуваючи права власності на об`єкт нерухомості y 2006 році, він діяв у межах чинного на той час правового поля, яке не передбачало обов`язку сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, а впровадження цього податку у 2015 році та його застосування до майна Позивача порушує його «правомірні очікування». Оскаржуване податкове повідомлення-рішення ґрунтується на нормах, які суперечать статтям 1, 8, 13, 24 та 41 Конституції України, зокрема, нарахований податок у розмірі 40 058,20 є «надмірним індивідуальним тягарем» для Позивача. Примусове стягнення податків з особи, яка не веде економічної діяльності, є пенсіонером і не має доходів, що підлягають оподаткуванню, перетворює податок на інструмент відчуження майна. Позивач в позовній заяві посилається на обмежувальне тлумачення пп. «є» пп. 266.2.2. п. 266.2 ст. 266 ПК України лише щодо юридичних осіб та ігнорування фізичних осіб, що є дискримінаційним.
Ухвалою від 18.03.2026 р. суд відкрив провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження відповідно до ст. 173 КАС України та призначив підготовче засідання на 01 квітня 2026 р. - 10:00 год.
31.03.2026 р. представник ГУ ДПС у Миколаївській області подав відзив на позовну заяву, просила в задоволенні позову відмовити. Відповідач зазначає, що Головне управління ДПС у Миколаївській області є територіальним органом, утвореним на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України. ГУ ДПС забезпечує реалізацію повноважень ДПС на території Миколаївської області. Згідно п.41.3 ст. 41 ПК України державні податкові інспекції є структурними підрозділами територіальних органів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, та діють на підставі положень про такі територіальні органи, затверджених центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, в межах функцій, визначених статтею 19-3 цього Кодексу. 
Відповідно до інформації отриманої з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №459237624 у власності Позивача перебуває нежитловий об`єкт загальною площею 564.2 кв.м за адресою: АДРЕСА_2 . На виконання пп. 266.7.1. п. 266.7 ст. 266 ПК України Відповідачем сформовано податкове повідомлення-рішення від 28.06.2025 №0706282-2408-1411-UA480200 30000061219 про нарахування податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2024 рік. Оскаржуване рішення містить інформацію щодо об`єкта оподаткування, його адресу, площу, дату набуття права власності, ставку податку та суму нарахованого податку, що відповідає вимогам визначених Порядком №1204.
23.04.2026 р. Позивач надав відповідь на відзив на позовну заяву, де не погоджується з доводами Відповідача та просив задовольнити позовні вимоги.
У підготовчому засіданні 04.05.2026 р. Позивач заявив усне клопотання щодо уточнення позовних вимог та зазначив, що у позовних вимогах помилково вказав номер податкового повідомлення-рішення №0706282-2408-1411-UA4800020030000061219 від 28.06.2025 року, тоді як позовну заяву слід розглядати з вимогами про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 28.06.2025 року №0706282-2408-1411-UA48020030000061219. 
У підготовчому провадженні сторонами подано заяви по суті справи.
Ухвалою від 04.05.2026 р. суд прийняв усне уточнення позовних вимог Позивача та визначив розглядати справу з урахуванням уточнених позовних вимог, а саме: «Визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 28.06.2025 року №0706282-2408-1411-UA48020030000061219»; закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 10 червня 2026 року на 12:00 год.
04.05.2026 Позивачем подані клопотання про долучення доказів по справі.
04.06.2026 р. Позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог, якою заявлено вимоги майнового характеру про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 93 087,05 грн та моральної шкоди у розмірі 50 000,00 грн.
Ухвалою від 12.06.2026 р. суд залишив позовну заяву без руху у зв`язку із несплатою судового збору.
18.06.2026 р. від Позивача надійшла заява про відкликання позовних вимог в частині стягнення матеріальної та моральної шкоди та сплати судового збору в іншій частині позовних вимог.
Ухвалою від 23.06.2026 р. суд залишив позовні вимоги ОСОБА_1 в частині вимог майнового характеру про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 93 087,05 грн та моральної шкоди у розмірі 50 000,00 грн. без розгляду.
26.06.2026 р. Позивачем надано клопотання про долучення доказів до матеріалів.
14.07.2026 позивачем подано клопотання про доповнення правової позиції, а також низку клопотань із письмовими поясненнями у справі.
Суд розглянув справу 15.07.2026 р. у судовому засіданні за участі сторін. Позивач підтримав позицію викладену у позовній заяві, просив позов задовольнити. Представник Відповідача проти позову заперечував, просив в його задоволенні відмовити.
Вислухавши позицію сторін в судовому засіданні, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, судом встановлено наступне:
ОСОБА_1 має у власності об`єкт нерухомого майна, а саме: нежитлова будівля загальною площею 564,2 кв.м за адресою: АДРЕСА_2 .
28.06.2025 р. Головним управлінням ДПС у Миколаївській області прийнято податкове повідомлення-рішення №0706282-2408-1411-UA48020030000061219, яким Позивачу нараховано податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в сумі 40 058,20 грн.
Вказане податкове повідомлення-рішення надіслано поштою на податкову адресу платника рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
26.12.2025 р. Позивач направив скаргу до Державної податкової служби України на податкове повідомлення-рішення від 28.06.2025 №0706282-2408-1411-UA48020030000061219.
Рішенням ДПС України від 12.01.2026 р. № 865/6/99-00-06 01-02-06 продовжено строк розгляду скарги платника податків по 26.02.2026 року (включно).
Рішенням ДПС України від 24.02.2026 р. № 4643/6/99-00-06 01-02-06 податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Миколаївській від 28.06.2025 №0706282-2408-1411-UA48020030000061219 залишено без змін, а скаргу – без задоволення.
Вважаючи вказане оскаржуване рішення, дії та бездіяльність Відповідача протиправними, Позивач звернувся до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.
Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (далі – ПК України).
Підпунктом 16.1.4. пункту 16.1. статті 16 ПК України визначено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи. 
Відповідно до підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Згідно з підпунктом 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України, об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.
Підпунктом 266.3.1 пункту 266.3 статті 266 ПК України передбачено, що базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.
Підпунктом 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України встановлено, що база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
Відповідно до підпункту 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.
Згідно з підпунктом 266.6.1 пункту 266.6 статті 266 ПК України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.
Відповідно до абзацу 2 підпункту 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.
Підпунктом 266.7.2. пункту 266.7. статті 266 ПК України визначено, що податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, разом з детальним розрахунком суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).
Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, Позивач є власником об`єкту нерухомого майна, а саме: нежитлова будівля загальною площею 564,2 кв.м за адресою: Миколаївська обл., Березнегуватський р-н., с. Маліївка, вул. ОСОБА_2 , буд. 10. 
ГУ ДПС у Миколаївській області провів розрахунок податку за 2024 рік на об`єкт нерухомого майна, що обліковується за Позивачем на праві власності відповідно до вимог статті 266 ПК України та прийняв податкове повідомлення-рішення №0706282-2408-1411-UA48020030000061219, яким Позивачу нараховано податкове зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в сумі 40 058,20 грн.
Таким чином, Відповідач прийняв оскаржуване податкове повідомлення рішення відповідно до норм чинного законодавства.
Щодо посилань Позивача на застосування податкової пільги передбаченої підпункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 ст. 266 ПК України, то суд зазначає наступне.
Згідно з підпунктом «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, не є об`єктом оподаткування будівлі промисловості, віднесені до класу «Промислові та складські будівлі» (код 125) Класифікатора будівель і споруд НК 018:2023, що використовуються за призначенням у господарській діяльності суб`єктів господарювання, основна діяльність яких класифікується у секціях B–F КВЕД ДК 009:2010, та не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку.
Як з`ясовано з матеріалів справи та не не заперечується Позивачем, у спірний період (2024 рік) він не був зареєстрований як фізична особа-підприємець, та не надав доказів що належна йому нежитлова будівля віднесена до класу «Промислові та складські будівлі» (код 125) Класифікатора будівель і споруд НК 018:2023.
Отже, у спірних правовідносинах, до Позивача не може бути застосована пільга, передбачена приписами пункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України.
Щодо вимог Позивача про визнання відсутності компетенції (повноважень) у ГУ ДПС у Миколаївській області (та його підрозділів) на видання податкових повідомлень-рішень, то суд зазначає наступне.
Згідно статті 4 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» від 17.03.2011 №3166-VI, міністерства та інші центральні органи виконавчої влади є юридичними особами публічного права. 
Міністерства, інші центральні органи виконавчої влади набувають статусу юридичної особи з дати внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про їх державну реєстрацію як юридичної особи. 
Міністерства, інші центральні органи виконавчої влади припиняються як юридичні особи з дати внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію їх припинення.
Частиною 1 статті 5 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» від 17.03.2011 №3166-VI визначено, що міністерства та інші центральні органи виконавчої влади утворюються, реорганізуються та ліквідуються Кабінетом Міністрів України за поданням Прем`єр-міністра України. 
Згідно статті 117 Конституції України Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання. 
Постановою Кабінету Міністрів України від 18.12.2018 №1200 утворено Державну податкову службу України та Державну митну службу України. 
Відповідно до наказу Державної податкової служби України від 12.11.2020 №643 «Про затвердження положень про територіальні органи ДПС», затверджено положення, зокрема про Головне управління ДПС у Миколаївській області. 
Пунктом 1 Положення визначено, що Головне управління ДПС у Миколаївській області є територіальним органом, утвореним на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України. ГУ ДПС забезпечує реалізацію повноважень ДПС на території Миколаївської області. 
Згідно підпункту 15 пункту 5 Положення, ГУ ДПС утворюється без статусу юридичної особи та є органом державної влади, має окремий баланс, рахунки в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, печатку та бланк зі своїм найменуванням та із зображенням Державного Герба України, є розпорядником бюджетних коштів. 
Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30.09.2020 внесено запис про державну реєстрацію Головного управління ДПС у Миколаївський області (код ЄДРПОУ 44104027), як територіального органу, утвореного на правах відокремленого підрозділу.
Згідно з підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 ПК України контролюючими органами, серед іншого є податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи. 
При цьому, приписами пункту 41.3 статті 41 ПК України передбачено, що державні податкові інспекції є структурними підрозділами територіальних органів центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, та діють на підставі положень про такі територіальні органи, затверджених центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, в межах функцій, визначених статтею 19-3 цього Кодексу.
Отже, при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Миколаївській області діяло в межах своїх повноважень відповідно до норм чинного законодавства.
Суд зауважує, що постановою Верховної ради України від 17.07.2019 року №807-ІХ Про утворення та ліквідацію районів утворено у Миколаївській області: Баштанський район (з адміністративним центром у місті Баштанка) у складі територій Баштанської міської, Березнегуватської селищної, Вільнозапорізької сільської, Володимирівської сільської, Горохівської сільської, Інгульської сільської, Казанківської селищної, Новобузької міської, Привільненської сільської, Снігурівської міської, Софіївської сільської, Широківської сільської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України. 
У зв`язку з ліквідацією Березнегуватського району та утворенням Баштанського району, контроль за сплатою місцевих податків делегований Баштанській ДПІ.
Наказом ГУДПС у Миколаївській області від 29.11.2024 №431 Про делегування повноважень відповідно до п. 20.4 ст. 20 ПК України від 20.12.2010 №2755-IV зі змінами та доповненнями, наказу ДПС від 31.07.2020 №389 «Про затвердження Порядку делегування повноважень посадовим (службовим) особам апарату та територіальних органів ДПС» зі змінами, наказу ДПС від 12.11.2020 №643 «Про затвердження положень про територіальні органи ДПС», а також листа уповноважено ДПС України від 09.01.2023 №33189/7/99-0024-05-07 посадових осіб управління оподаткування фізичних осіб ГУ ДПС У Миколаївській області серед них Чавдар Марину – начальника Баштанського відділу податків і зборів з фізичних та проведення камеральних перевірок управління оподаткування фізичних осіб Головного управління ДПС у Миколаївській області на прийняття податкових повідомлень-рішень про визначення грошових зобов`язань.
Таким чином, податкове повідомлення-рішення було підписане уповноваженою на те особою та скріплено гербовою печаткою контролюючого органу.
Щодо невідповідності статусу «фізичної особи» Конституції України, то суд зазначає наступне.
Розділ ІІ Конституції України визначає права, свободи і обов`язки людини і громадянина. Вказаний розділ використовує конструкції «людина», «громадянин», «кожен має право», «кожному гарантується» та ін.
При цьому, визначення термінів не є предметом регулювання Основного Закону України.
Як правило, законодавчі акти, залежно від предмета правового регулювання, містять визначення термінів, які застосовуються для цілей відповідного закону.
Згідно статті 24 Цивільного кодексу України, людина як учасник цивільних відносин вважається фізичною особою.
Відповідно до пункту 15.1. статті 15 ПК України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.
Суд зауважує, що норми Податкового кодексу України, які регулюють спірні правовідносини, діють, не визнавалися неконституційними, не суперечать Конституції України, а отже, регулюють відповідні суспільні відносини та є обов`язковими для застосування.
Таким чином, Відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Положеннями частини 1 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Враховуючи вищевикладене, а також виходячи із заявлених вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Відповідно до приписів статті 139 КАС України, з огляду на ухвалення судом рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, за відсутності доказів понесення судових витрат відповідачем, підстав для їх розподілу немає.
Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
УХВАЛИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Державної податкової служби України в особі Головного управління ДПС у Миколаївській області (Філія відокремлений підрозділ ДПС України без статусу юридичної особи публічного права) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 28.06.2025 №0706282-2408-1411-UA48020030000061219, визнання бездіяльності та дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 20.07.2026 р.

Суддя Н. В. Лісовська