Тальнівський районний суд Черкаської області 
____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
	Справа №704/956/26 	
21.07.2026 року 	м.Тальне  	  	

Суддя Тальнівського районного суду Черкаської області Дьяченко Д.О., розглянувши адміністративні матеріали, які надійшли від відділу поліцейської діяльності № 1 Звенигородського районного відділу поліції ГУНП в Черкаській області про притягнення до адміністративної відповідальності: 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , учасника бойових дій, за ч. 1 ст. 130 та ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 08.06.2026 року о 18.20 год. в с. Глибочок, неподалік будинку № 1, по вул. Небесної Сотні, Звенигородського району Черкаської області, керував автомобілемVolkswagen Golf, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, хитка хода), від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння за допомогою приладу "Драгер" та проведення такого огляду у медичному закладі відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України.
Він же, 08.06.2026 року в с. Глибочок, неподалік будинку № 1, по вул. Небесної Сотні, Звенигородського району Черкаської області, керував автомобілем Volkswagen Golf, д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечної швидкості руху, здійснив з`їзд на ліве узбіччя по ходу руху траспортного засобу та допустив наїзд на металевий відбійник та пошкодив його, чим порушив п. 12.1 ПДР України.
ОСОБА_1 в судовому засіданні вину визнав повінстю, у вчиненому розкаявся та просив суд справи про вчинення адміністративних правопорушень відносно нього об`єднати в одне провадження і звільнити його від сплати судового збору як учасника бойових дій та як особу з інвалідністю внаслідок війни.
Дослідивши матеріали справи, суддя дійшов наступного висновку.
Вважаю, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого:
- ч.1 ст.130 КУпАП, а саме керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції;
- ст. 124 КУпАП, а саме порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Його вина у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та ст. 124 КУпАП повністю доведена та підтверджується зібраними по справі доказами, а саме:
- протоколом про адміністративне порушення серії ЕПР1 № 687649 від 08.06.2026 року;
- протоколом про адміністративне порушення серії ЕПР1 № 687729 від 08.06.2026 року;
Разом з тим, у відповідності з ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про як іодночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.
Відповідності з ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Враховуючи наведене, ОСОБА_1 належить призначити адміністративне стягнення в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП як найбільш серйозного із вчинених правопорушень у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. 
З урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини, відсутності обставин, що обтяжують та пом`якшують відповідальність порушника, вважаю що дане покарання буде достатнім для його виховання в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як ним самим, так і іншими особами.
Щодо клопотання ОСОБА_1 про звільнення його від сплати судового збору як учасника бойових дій, суд приходить до наступних висновків:
Відпвоідно до наданих суду посвідчень ОСОБА_1 є ветераном війни - учасником бойових дій, а також є особою з інвалідністю 3 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - осіб з інваліднстю внаслідок війни.
Відповідно до п.13 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: 
учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.
Відповідно до ухвали Верховного Суду від 03 липня 2024 року по справі № 567/79/23 (провадження № 61-16782 св 23) Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що необхідним є значно ширше тлумачення пункту 13 частини першої статті 5 Закону про судовий збір та встановлення однозначного його розуміння. Необхідно відступити від правового висновку Верховного Суду, викладеного, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/311/19, залишеного без відступу від нього її постановою від 12 лютого 2020 року у справі № 545/1149/17, у інших постановах Верховного Суду (наприклад, від 21 березня 2018 року у справі № 490/8128/17, від 04 травня 2020 року у справі № 314/3549/17, від 20 травня 2020 року у справі № 727/9199/16-ц, від 24 листопада 2021 року у справі № 761/1004/20, від 22 грудня 2021 року у справі № 521/17186/20, від 04 травня 2022 року у справі № 373/86/21 тощо) шляхом вищезазначеного уточнення, що є необхідним для розвитку сталої, однозначної та зрозумілої судової практики у питаннях справляння судового збору за позовами учасників бойових дій, постраждалих учасників Революції Гідності, Героїв України. 
Тим більше, зазначена проблематика набуває гострого значення у контексті збройної агресії російської федерації проти незалежності та державності України, оскільки вона потенційно зачепить інтереси сотень тисяч осіб, які стали на захист існування нашої держави та, ризикуючи власним життям, захищають, у тому числі, саме існування принципів, закріплених у Конституції України. 
Якщо держава Україна опосередковано через систему державних органів та установ, нормотворчу діяльність створює хибне враження у своїх громадян, які ризикуючи своїм життям, захищали та захищають саме її існування, щодо реального соціального захисту цих громадян, який звужується шляхом додаткового тлумачення досить однозначних за своїм прямим змістом нормативних положень, то вона фактично самостійно підриває постулати частини першої статті 17 Конституції України у її взаємозв`язку із частиною другою статті 3 Конституції України.
Необхідно усвідомлювати, що соціальне буття учасників бойових дій не обмежується виключно їх відповідним статусом та статтями 12 та 22 Закону про соцзахист ветеранів війни. Зміст частини першої статті 2 Закону про соцзахист ветеранів війни прямо вказує, що законодавство про соціальний статус, зокрема учасників бойових дій, не складається та не обмежується виключно цим Законом. За своїм змістом та характером окремих його нормативних положень Закон про судовий збір також є нормативним актом, який встановлює соціальні пільги окремим категоріям громадян України. І формальне існування статей 1-1 та 1-2 Закону про соцзахист ветеранів війни без їх належної та повної реалізації на практиці не відповідає Конституції України, а тому суд вважає за необхідне задовольнити клопотання та звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору.
Керуючись ст. ст. 23, 33, 36, 124, ч. 1 ст. 130, 283, 284, 294 КУпАП, суддя,

П О С Т А Н О В И В :
Об`єднати в одне провадження справи про адміністративне правопорушення № 704/956/26 та № 704/957/26 відносно ОСОБА_1 з присвоєнням спільного номеру справи 704/956/26 провадження № 3/704/334/26.
Визнати ОСОБА_1 винним у скоєнні правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130 та ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення:
- за ст. 124 КУпАП - у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 гривень;
- за ч. 1 ст. 130 КУпАП - у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
На підставі ст.36 КУпАП остаточно призначити стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Рахунок для оплати штрафу
(Отримувач коштів ГУК у Черкаській області/ 21081100, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37930566, Банк отримувача Казначейство України (ЕАП), Код банку отримувача (МФО) 899998, Рахунок отримувача UA918999980313030149000023001 Кодкласифікації доходів бюджету21081300).
Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору на підставі п.13 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».
У разі несплати штрафу у вищезазначений строк постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення стягується подвійний розмір штрафу, а також витрати на облік вчиненого правопорушення.
Строк пред`явлення постанови до виконання-3 місяці.
Постанова може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом 10 діб з дня її винесення.

Суддя  Д.О.Дьяченко