Справа № 681/1585/25
Провадження 2/681/149/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2026 року           м. Полонне 

Полонський районний суд Хмельницької області в складі:
головуючого судді - Іллюка С.В.,
з участю секретаря судових засідань – Козюк Т.Р., 
позивача ОСОБА_1 та його представника – адвоката Кедруна Л.С.,
відповідачки ОСОБА_2 та її представника – адвокатки Романчук І.І.,
представників органу опіки і піклування виконавчого комітету Полонської міської ради Шепетівського району Хмельницької області – Іванченко Н.В., Вощатинського О.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полонне цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах дітей виконавчого комітету Полонської міської ради об`єднаної територіальної громади Шепетівського району Хмельницької області, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, 
в с т а н о в и в:
1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 
У листопаді 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із цим позовом, в якому просив зобов`язати ОСОБА_2 не чинити йому перешкод у спілкуванні та вихованні малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та встановити способи участі у спілкуванні та вихованні доньки у вигляді систематичних побачень без супроводу матері з ночівлями за місцем проживання батька, а також спільне проведення половини періоду літніх та інших шкільних канікул.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 04.09.2019 він перебував із відповідачкою у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 14.07.2025. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Позивач вказує, що 03.06.2025 відповідачка разом із донькою змінили фактичне місце проживання, переїхавши до іншого житла у АДРЕСА_1 . З того часу, за твердженням позивача, він був обмежений у спілкуванні з малолітньою донькою та фактично позбавлений можливості брати участь у її вихованні. 
У зв`язку із протиправними, на думку позивача, діями відповідачки щодо заборони зустрічей та спілкування, він звернувся до органу опіки та піклування. Рішенням виконавчого комітету Полонської міської ради від 28.07.2025 № 198 йому встановлено години побачень із донькою: у будні дні після закінчення шкільних занять з 16:00 до 18:00, а у вихідні та святкові дні (через тиждень) – з 12:00 до 17:00. 
Проте позивач стверджує, що після 28.07.2025 відповідачка, попри рішення виконавчого комітету, продовжує постійно створювати перешкоди у побаченнях з донькою. Зокрема, відповідачка на невизначений термін блокує вхідні телефонні дзвінки позивача на свій засіб мобільного зв`язку, а також створює перепони у спілкуванні особистим мобільним телефоном доньки, який був подарований їй батьком саме для підтримання зв`язку. 
Позивач наголошує, що вказані дії матері ставали підставою для його неодноразових звернень із заявами до органів Національної поліції. Працівники ВПД № 3 Шепетівського РУП систематично прибували за місцем проживання відповідачки для перевірки його заяв, у підсумку пропонуючи вирішувати це питання в судовому порядку. 
Посилаючись на положення статей 141, 153, 157, 159 Сімейного кодексу України та норми Конвенції про права дитини, позивач констатує своє гарантоване право бачитися та спілкуватися з донькою, вказуючи на відсутність у відповідачки права перешкоджати цьому. Пропонуючи суду свій варіант графіка побачень та спільного відпочинку, позивач зазначає, що враховує зайнятість доньки у навчальному процесі та її потребу у вільному часі, однак через неможливість добровільно досягти згоди з матір`ю, змушений звернутися за судовим захистом. 
Відповідачка у встановлений законом строк відзив на позов не подала. 
Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Пояснив, що відповідачка умисно створює перешкоди у спілкуванні з дитиною, безпідставно посилається на її хвороби, блокує телефонні номери та психологічно налаштовує доньку проти нього. Наголосив, що має належні житлові умови, стабільний дохід, не має заборгованості з аліментів та під час зустрічей активно займається розвитком дитини і її навчанням. 
Під час судового розгляду відповідачка ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала. Вказала, що жодних безпідставних перешкод у спілкуванні з дитиною вона не чинила. Усі випадки, коли побачення не відбувалися, були зумовлені або гострими інфекційними захворюваннями дитини, або дією судового рішення, яким стосовно позивача видано обмежувальний припис. В частині графіка побачень просила визначити його з урахуванням інтересів дитини без ночівель за місцем проживання батька, оскільки 6-річна донька має сильну психологічну прихильність саме до матері, а ночівлі в чужому місці посеред навчального тижня травмуватимуть її психіку та порушуватимуть режим шкільного навчання. Не заперечувала проти побачень у денний час. 
Представник Служби у справах дітей виконавчого комітету Полонської міської ради ОТГ у судовому засіданні підтримав висновок органу опіки та піклування від 24.04.2026 №119, просив визначити порядок участі у вихованні. 
2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.
26.11.2025 позивач звернувся до Полонського районного суду.
Ухвалою суду від 08.12.2026 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (а.с. 29).
Ухвалою суду від 08.04.2026 у справі закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду (а.с. 96). Цією ухвалою зобов’язано на підставі ч. ч. 4, 5, ст. 19 СК України орган опіки та піклування виконавчого комітету Полонської міської ради Шепетівського району Хмельницької області надати суду висновок щодо розв`язання спору про визначення способу участі позивач у вихованні та спілкуванні ОСОБА_3 . 
3. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.
Судом установлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
З 04.09.2019 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 8), який розірвано рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 14.07.2025 у справі № 681/595/25 (а.с. 9-10). Від цього шлюбу сторони мають спільну дитину – доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 24). 
До розірвання шлюбу сім’я спільно проживала за адресою: АДРЕСА_2 , де й до цього часу залишається зареєстрованою малолітня ОСОБА_3 (а.с. 22). Однак після припинення сімейних відносин та розірвання шлюбу дитина залишилася проживати разом із матір`ю ОСОБА_2 , яка змінила фактичне місце проживання та переїхала з донькою до орендованого будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Натомість позивач ОСОБА_1 продовжує проживати окремо за вищевказаною адресою реєстрації дитини (а.с. 20). 
Судом встановлено, що між сторонами на ґрунті розірвання шлюбу та роздільного проживання склалися неприязні, конфліктні стосунки. Рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 19.06.2025 у справі № 681/757/25 за заявою ОСОБА_2 видано обмежувальний припис стосовно ОСОБА_1 строком на шість місяців. Вказаним судовим рішенням ОСОБА_1 заборонено перебувати в місці проживання ОСОБА_2 та дітей за адресою: АДРЕСА_1 , а також заборонено наближатися на відстань 100 метрів до вказаного місця проживання (а.с. 71-72). 
На обґрунтування доводів щодо неможливості побачень з дитиною через поважні причини, відповідачка надала суду копії медичних довідок закладу охорони здоров`я, згідно з якими малолітня ОСОБА_3 перенесла низку гострих інфекційних захворювань, а саме: з 01.09.2025 по 05.09.2025 (а.с. 67), з 30.10.2025 по 10.11.2025 (а.с. 69), з 26.11.2025 по 04.12.2025 (а.с. 66), з 22.01.2026 по 10.02.2026 (а.с. 68), а з 12.03.2026 по 16.03.2026 (а.с. 70) перебувала на лікарняному. 
Суд враховує, що в матеріалах справи наявні два висновки органу опіки та піклування щодо способів участі батька у вихованні дитини, затверджені відповідними рішеннями виконавчого комітету Полонської міської ради Шепетівського району Хмельницької області від 28.07.2025 № 198 та від 24.04.2026 № 119. Порівняльний аналіз вказаних актів дозволяє суду простежити динаміку психоемоційного стану малолітньої ОСОБА_3 та оцінити зміну обставин життя дитини протягом майже одного року.
Рішенням виконкому від 28.07.2025 № 198 (а.с. 13-19) за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 вперше визначено години відвідування дитини: у будні дні (за вибором) з 16:00 до 18:00, а у вихідні та святкові дні (через тиждень) – з 12:00 до 17:00. Орган опіки та піклування у липні 2025 року констатував наявність гострого конфлікту після розлучення між батьками, у зв`язку з чим зобов`язав їх не висловлюватися негативно один про одного в присутності доньки, оскільки це спричиняє їй душевний біль. Матері було рекомендовано налаштовувати дитину на позитивні стосунки з батьком, а батькові - налагодити емоційний контакт із донькою. Суд звертає увагу, що вже на той час орган опіки та піклування не вбачав підстав для запровадження побачень із ночівлею, обмеживши зустрічі виключно денним та вечірнім часом.
На виконання ухвали Полонського районного суду Хмельницької області від 08.04.2026 Службою у справах дітей виконавчого комітету Полонської міської ради проведено повторне та всебічне вивчення ситуації, за результатами якого рішенням виконкому від 24.04.2026 № 119 затверджено новий висновок (а.с. 101- 104).
Аналізуючи встановлені рішенням від 24.04.2026 № 119 обставини в динаміці, порівняно з рішенням від 28.07.2025 № 198, суд відзначає стабільність матеріально-побутових умов та позитивну еволюцію батьківських компетенцій сторін. Згідно з актами обстеження від 20.04.2026, за адресою проживання матері створено затишне середовище, дитина повністю забезпечена всім необхідним. У трикімнатній квартирі батька також облаштовано належні умови, наявні дитячі речі та іграшки. ОСОБА_1 офіційно працює, має стабільний дохід, заборгованості з аліментів не має, за характером урівноважений; під час перебування доньки у нього він готує гарячі страви, займається з нею навчанням та організовує дозвілля. Крім того, листом поліції від 21.04.2026 №93/113-2026 підтверджено, що ОСОБА_1 до відповідальності за домашнє насильство стосовно дитини чи за її присутності не притягувався.
Особливе значення для вирішення спору має оцінка психоемоційного стану дитини в динаміці. Згідно з фаховим психологічним висновком від 21.04.2026, складеним практичним психологом Полонського ліцею № 3, емоційний стан малолітньої ОСОБА_3 у порівнянні з липнем 2025 року стабілізувався, відповідає віковим нормам, ознак вираженого емоційного напруження чи тривожності не виявлено. Психолог встановив, що дитина ідентифікує обох батьків як значущих дорослих і демонструє наявність сталого емоційного зв`язку з ними. Взаємини дівчинки з батьком і матір`ю оцінюються як позитивні, жодних ознак страху, відторгнення або стійкого емоційного дискомфорту у взаємодії з батьками не виявлено. Це доводить, що батькові вдалося зберегти позитивний емоційний зв`язок із донькою, що відповідає рекомендаціям попереднього рішення виконкому від 28.07.2025.
Водночас зафіксована у протоколі бесіди від 20.04.2026 (а.с. 106) поведінка дитини (замкнутість, небагатослівність та відмова від частих зустрічей з батьком при постійному пошуку зорового контакту з матір`ю, яка була присутня при бесіді) свідчить про збереження психологічної залежності від матері як від дорослого, з яким вона постійно проживає з моменту розпаду сім`ї. У сукупності з висновком психолога про відсутність реального страху перед батьком, це підтверджує висновок комісії з питань захисту прав дитини від 22.04.2026 про те, що дівчинка продовжує відчувати внутрішній конфлікт лояльності та підсвідомо намагається демонструвати солідарність із матір`ю.
З огляду на вікові зміни (початок навчання дитини у школі) та стабілізацію її психологічного стану, орган опіки та піклування рішенням від 24.04.2026 № 119 розширив часові межі спілкування у вихідні дні (з 12:00 до 18:00) та у будні дні (з 16:00 до 19:00), а також вперше передбачив можливість тривалого спільного відпочинку на період канікул. При цьому орган опіки та піклування послідовно у двох своїх рішеннях від 28.07.2025 та від 24.04.2026 не визнав за доцільне запроваджувати регулярні ночівлі дитини за місцем проживання батька у навчальний період, що повністю узгоджується з потребою 6-річної школярки у стабільному режимі дня та звичному середовищі.
За результатами розгляду справи орган опіки та піклування виконкому Полонської міської ради рішенням від 24.04.2026 № 119 визнав за доцільне встановити порядок побачень батька з донькою без застосування регулярних ночівель у навчальний період, а саме: у будні дні (середа, п`ятниця) з 16:00 до 19:00; у вихідні дні (через тиждень) з 12:00 до 18:00; під час осінніх, зимових, весняних канікул – 3 дні поспіль; на літні канікули – 14 днів спільного відпочинку, а в інший період літа за звичайним графіком. 
4. Мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками та норми права, які застосував суд.
Відповідно до Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, принциповим є положення про те, що дитина повинна зростати в умовах турботи.
У п. 6 Декларації проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.
Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
У ст. 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування.
Згідно із ч. 1 ст. 18, ч. 1 ст. 27 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Згідно з ч. 3 ст. 291 ЦК України, фізична особа має право на підтримання зв`язків з членами своєї сім`ї та родичами незалежно від того, де вона перебуває.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства» контакт з дитиною - це реалізація матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини.
Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини
Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину.
Відповідно до ст. 153 та ст. 155 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.
В силу ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.
Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.
Отже, наведені норми матеріального права дають підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати йому спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
З огляду на положення ч. ч. 4-6 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
Конструкція статті 159 СК України дозволяє зробити висновок, що законодавець розмежовує два самостійні способи захисту прав: позов про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні (ч. 1 ст. 159 СК України) та позов про визначення способів участі одного з батьків у вихованні дитини (ч. 2 ст. 159 СК України). У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 25.03.2024 у справі № 742/1716/23, а також у постанові Касаційного цивільного суду від 04.09.2024 у справі № 932/665/20 сформовано сталу правову позицію: можливість подання позову про визначення способів участі у вихованні дитини не ставиться в залежність від наявності чи відсутності перешкод у вихованні. Усунення перешкод є окремим (деліктним) способом захисту права, що потребує доведення вини відповідача, тоді як відсутність перешкод не свідчить про відсутність спору щодо визначення графіка побачень на майбутнє.
Відповідно до ст. 12, ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ст. 89 ЦПК України).
Вирішуючи позовну вимогу ОСОБА_1 в частині зобов`язання відповідачки не чинити перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, суд враховує сталу правову позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 05.12.2018 у справі № 175/5360/13-ц та від 09.11.2020 у справі № 753/9433/17. За змістом вказаних висновків касаційного суду, обов`язковою передумовою для задоволення позову про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною є доведення факту винної, протиправної та безпідставної поведінки того з батьків, з ким проживає дитина, спрямованої на свідоме нехтування своїми обов`язками, штучну ізоляцію дитини та безпідставне блокування контактів з іншим із батьків.
Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, саме на позивача покладався обов`язок довести належними та допустимими доказами наявність таких умисних та протиправних дій зі сторони відповідачки. Однак матеріали справи таких доказів не містять. Натомість судом достеменно встановлено, що відсутність побачень у спірний період 2025 - 2026 років була зумовлена виключно законними та об`єктивними обставинами, які повністю виключають вину відповідачки.
Так, неможливість особистих зустрічей позивача за місцем фактичного проживання дитини у другій половині 2025 року була прямим та невідворотним наслідком дії рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 19.06.2025 у справі № 681/757/25 про видачу обмежувального припису, яким ОСОБА_1 заборонялося наближатися до житла відповідачки та дитини на відстань 100 метрів. Дотримання відповідачкою чинної заборони суду та відмова у допуску до житла особи, щодо якої вжито превентивних заходів обмеження, є правомірною поведінкою, яка в силу закону не може кваліфікуватися як ухилення від виконання рішення органу опіки чи неправомірне вчинення перешкод.
Надалі в період з вересня 2025 року по березень 2026 року, неможливість проведення зустрічей у визначені дні була безпосередньо пов`язана зі станом здоров`я дитини, яка перенесла низку гострих інфекційних захворювань (ГРВІ, гострий бронхіт, Грип А), що підтверджується дослідженими судом п`ятьма медичними довідками. Відповідно до правових висновків Верховного Суду та приписів ст. 159 СК України, будь-які побачення з дитиною мають відбуватися з обов`язковим урахуванням стану її здоров`я. Утримання хворої дитини вдома у період гострої фази інфекції є належним виконанням матір`ю своїх першочергових обов`язків щодо охорони здоров`я та життя доньки в розумінні ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», а не вчиненням протиправних перешкод батькові.
Щодо неодноразових звернень позивача до органів Національної поліції, суд зазначає, що самі по собі ці факти фіксують лише наявність глибокого міжособистісного конфлікту та відсутність належної комунікації між колишнім подружжям. При цьому, жодне із цих звернень не завершилося встановленням компетентними органами поліції чи суду факту неправомірної відмови відповідачки у наданні здорової дитини для побачень у дозволений та безпечний час. За таких обставин, через недоведеність винної та протиправної поведінки відповідачки, позовна вимога про усунення перешкод задоволенню не підлягає.
Разом з тим, суд вважає, що між сторонами існує спір щодо встановлення способу участі у спілкуванні та вихованні доньки. 
Європейський суд з прав людини у рішеннях у справах «М.С. проти України» (заява №2091/13) та «Хант проти України» (заява № 31111/04) наголошує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага. Особлива увага має приділятися найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою переважають над бажаннями батьків. Найкращим інтересам дитини відповідає забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі.
Оцінюючи особистість позивача, суд зазначає, що у поведінці ОСОБА_1 наявні певні проблеми, які проявилися у гострому конфлікті з відповідачкою та призвели до видання 19.06.2025 тимчасового обмежувального припису. Водночас ці проблемні аспекти стосуються виключно комунікації між дорослими та впевнено балансуються вагомим позитивом у його ставленні до дитини. Судом встановлено, що позивач офіційно працює,має стабільний дохід, сумлінно сплачує аліменти, створив належні побутові умови у квартирі та виявляє турботу про доньку. Згідно з даними поліції та висновком психолога від 21.04.2026, фактів насильства чи страху дитини перед батьком немає, а між ними збережено сталий емоційний зв`язок. Тому наявні проблеми у взаємостосунках колишнього подружжя не перекреслюють позитивних батьківських якостей ОСОБА_1 та його здатності безпечно й повноцінно виховувати доньку.
Таким чином, оцінюючи заявлений позивачем графік, який передбачає побачення три-чотири рази на тиждень по три з половиною години, регулярні зустрічі на вихідних з 10:00 до 20:00, а також забирання дитини з ночівлями, суд виходить із необхідності дотримання справедливої рівноваги між бажанням батька та інтересами малолітньої дитини. 
Суд бере до уваги, що ОСОБА_3 вступила до принципово нового етапу соціалізації – вона є ученицею початкової школи Полонського ліцею № 3. Для її повноцінного фізичного, інтелектуального та розумового розвитку в цей адаптаційний період критично важливим є дотримання стабільного розпорядку дня, режиму навчального навантаження, вечірньої підготовки до уроків, гігієнічних процедур та повноцінного нічного сну в одному, звичному для неї домашньому середовищі.
При вирішенні питання щодо доцільності ночівель, суд враховує висновки, викладені в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Mamchur v Ukraine» (заява № 10383/09, п. 100), де зазначено, що в якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Судом встановлено, що після розірвання шлюбу між сторонами, малолітня ОСОБА_4 постійно проживає з матір`ю. Згідно з фаховим психологічним висновком від 21.04.2026, попри позитивне ставлення до обох батьків, саме мати має для дитини більший психологічний авторитет, а під час бесід із соціальними працівниками дівчинка постійно шукала зорового контакту та підтримки саме в матері. Враховуючи збереження між батьками конфлікту лояльності, запровадження судом регулярних ночівель дитини за місцем проживання батька посеред навчального тижня призведе до постійної зміни звичного побуту, емоційного напруження та порушення стійкості середовища, що суперечить інтересам 6-річної дитини. Саме з огляду на ці обставини орган опіки та піклування послідовно у своїх висновках від 28.07.2025 та від 24.04.2026 не вбачав доцільності у запровадженні ночівель у навчальний період, натомість визначивши достатні та збалансовані години для повноцінної участі батька в денний і вечірній час.
Суд вважає, що висновок органу опіки та піклування від 24.04.2026 № 119 є найбільш наближеним до збалансованого та такого, що відповідає найкращим інтересам дитини. 
Однак зважаючи на приписи ч. 6 ст. 19 СК України, суд вважає за доцільне частково відійти від висновку органу опіки та піклування в частині проведення осінніх, зимових та весняних канікул, визначивши побачення з однією ночівлею з п`ятниці на суботу. При цьому суд бере до уваги, що встановлення такого порядку прямо узгоджується з позовними вимогами та стійким бажанням самого позивача, який у позовній заяві наполягав на побаченнях із ночівлями за своїм місцем проживання. Суд враховує, що під час канікул у дитини відсутнє шкільне навантаження та потреба у ранковому підйомі до школи, а тому одна ночівля у цей вільний від навчання період не порушить стабільності режиму 6-річної дитини, однак задовольнить справедливе прагнення батька та забезпечить право доньки на глибший емоційний контакт із ним.
Тому суд визнає за доцільне визначити спосіб участі позивача у вихованні доньки шляхом встановлення систематичних побачень без ночівель у будні дні (середа та п`ятниця з 16:30 до 19:00 з урахуванням закінчення шкільних занять) та у вихідні дні (кожна непарна неділя та парна субота з 12:00 до 18:00). Водночас з метою забезпечення права батька та дитини на більш тривале та глибоке спілкування, суд вважає обґрунтованим надати позивачу право на побачення з ночівлями під час шкільних канікул. Так, під час осінніх, зимових та весняних канікул дитина ночує за місцем проживання батька один раз, а в період літніх канікул батькові надається право на проведення з донькою 14 календарних днів спільного відпочинку з ночівлями, за умови обов`язкового завчасного погодження дат із матір`ю. 
Такий встановлений судом порядок не порушує прав матері, усуває невизначеність у стосунках колишнього подружжя, гарантує батькові реальну участь у житті доньки та, найголовніше, створює для малолітньої дитини зрозумілий, нетравмуючий і стабільний графік спілкування з батьком.
Також суд критично оцінює надані сторонами письмові докази щодо участі батька у шкільному житті дитини, а саме надруковану характеристику учениці 1-А класу Полонського ліцею № 3 ОСОБА_3 від 16.03.2026 та власноручну пояснювальну записку класного керівника ОСОБА_5 від 22.04.2026, оскільки зміст цих документів, складених однією і тією ж особою з різницею лише в один місяць, містить істотні та взаємосуперечливі дані. Так, в офіційній характеристиці від 16.03.2026 вчитель стверджує, що ОСОБА_1 систематично цікавиться відвідуванням та навчанням доньки, підтримує постійний зв`язок із педагогом та бере активну участь у створенні комфортних умов для навчання дітей, а сама ОСОБА_4 на уроках є уважною, спокійною та врівноваженою. Натомість у пояснювальній записці від 22.04.2026 той самий автор зазначає прямо протилежне, що батько цікавиться навчанням доньки лише «час від часу», класні збори не відвідує, а його короткострокові візити до школи начебто хвилюють дитину, через що вона плаче та втрачає увагу на уроках. Наявність таких діаметрально протилежних тверджень в актах одного й того ж вчителя свідчить про їх суб`єктивність та вказує на намагання адаптувати зміст документа під позицію однієї зі сторін в умовах гострого судового спору.
5. Розподіл судових витрат.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з частковим задоволенням позову, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених вимог (одна вимога немайнового характеру) у сумі 484,48 грн.
у х в а л и в:
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з дитиною – задовольнити частково.
Встановити ОСОБА_1 спосіб участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом систематичних побачень та спільного відпочинку за наступним графіком:
-у будні дні: щотижня у середу та п`ятницю після закінчення шкільних занять з 16:30 до 19:00 год з правом забирання дитини з навчального закладу та зобов`язанням вчасно повертати дитину за місцем проживання матері;
-у вихідні дні: кожну непарну неділю та кожну парну суботу місяця з 12:00 до 18:00 год без супроводу матері, з можливістю відвідування місць культурного відпочинку, розважальних та дитячих закладів, прогулянок та перебування за місцем проживання батька (без ночівлі, із зобов`язанням вчасно повертати дитину за місцем проживання матері);
-під час осінніх, зимових та весняних канікул у школі: особисті побачення з 10:00 п`ятниці до 18:00 год суботи безперервно, без супроводу матері, з правом забирання дитини до місця проживання позивача та з однією ночівлею (із зобов`язанням повернути дитину за місцем проживання матері в суботу до 18:00 год);
-під час літніх канікул у школі: протягом 14 календарних днів спільного відпочинку з правом забирання дитини з цілодобовим перебуванням та ночівлями; в інший період літніх канікул – у вихідні дні (кожна парна субота та кожна непарна неділя місяця) з 12:00 до 18:00 год, а у будні дні (кожен перший та третій вівторок і четвер місяця) з 16:30 до 19:00 год без супроводу матері та без ночівлі (із зобов`язанням вчасно повертати дитину за місцем проживання матері); 
-дистанційне спілкування: необмежене спілкування батька з донькою засобами мобільного, поштового, електронного та іншого можливого зв`язку у розумний час, що не заважає режиму дня, навчанню та нічному відпочинку дитини.
Усі зустрічі та побачення ОСОБА_1 з дитиною відбуваються за добровільним бажанням дитини, у спокійній обстановці, з обов`язковим урахуванням стану її здоров`я та режиму навчання.
У задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання ОСОБА_2 не чинити перешкод у спілкуванні та вихованні малолітньої доньки – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 484 (чотириста вісімдесят чотири) гривні 48 копійок.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 . 
Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ; 
Третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Полонської міської ради ОТГ, ЄДРПОУ 04060743, адреса: Хмельницька область, м. Полонне, вул. Л. Українки, 114. 
Повне рішення складено 23.07.2026. 

Суддя           Сергій ІЛЛЮК