Справа № 463/1838/26
Провадження № 2/444/1440/2026

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
/заочне/

02 липня 2026 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:
головуючого судді Зеліско Р. Й. 
секретар судового засідання Мамедова Г.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ББС ІНШУРАНС" (юридична адреса: 04050, місто Київ, вул. Білоруська, будинок № 3; ЄДРПОУ 20344871, ел. адреса: okara@bbc.com.ua) до ОСОБА_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу-

В С Т А Н О В И В : 

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ББС ІНШУРАНС" звернувся з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Просить суд:
1) стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт № НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ББС ІНШУРАНС" (юридична адреса: 04050, місто Київ, вул. Білоруська, будинок № 3; ЄДРПОУ 20344871, ел. адреса: okara@bbc.com.ua) завдані збитки в порядку регресу у розмірі 160 000,00 грн.;
2) стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт № НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ББС ІНШУРАНС" (юридична адреса: 04050, місто Київ, вул. Білоруська, будинок № 3; ЄДРПОУ 20344871, ел. адреса: okara@bbc.com.ua) сплачений судовий збір у розмірі 2 662,40 грн.;
3) стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт № НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ББС ІНШУРАНС" (юридична адреса: 04050, місто Київ, вул. Білоруська, будинок № 3; ЄДРПОУ 20344871, ел. адреса: okara@bbc.com.ua) 15 000,00 грн. витрат на правничу допомогу,
з підстав зазначених у позові
Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін у судове засідання відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак 30.06.2026 року надав на адресу суду заяву у якій просить здійснювати розгляд справи за відсутності позивача. Зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином.
Від нього не надходило на адресу суду жодних клопотань, заяв про відкладення судових засідань, відзиву на позовну заяву.
Також ним не подавалися на адресу суду клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження з викликом учасників справи.
Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Ч. 1 ст. 280 ЦПК України встановлено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Так як відповідач, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання за зареєстрованою адресою місця проживання , не з`явився в судове засідання без повідомлення причин , що згідно ч. 3 ст. 131 ЦПК України вважається неявкою без поважних причин, не подав відзив , суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі представника позивача, зважаючи на подану ним заяву про розгляд справи у його відсутності та без участі відповідача та про постановлення заочного рішення у справі.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до статей 11, 13, 14 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Цивільні права і обов`язки особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами, як це передбачено ст. 629 Цивільного кодексу України.
Судом встановлено, що 29 червня 2025 року приблизно о 20.00 на вулиці Б. Хмельницького в місті Львові сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Opel Vectra», реєстраційний номер НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_2 під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу «Citroen C4», реєстраційний номер НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_3 .
Відповідно до постанови Личаківського районного суду м. Львова від 28.07.2025 року ОСОБА_1 було визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124, 122-4 КУпАП.
Зі змісту вищенаведеної постанови встановлено, що водій транспортного засобу «Opel Vectra», реєстраційний номер НОМЕР_3 скоїв дорожньо-транспортну пригоду після чого залишив місце ДТП.
На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 було застраховано в СТРАХОВІЙ КОМПАНІЇ "ББС ІНШУРАНС", згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР 222178832.
01 липня 2025 року до СТРАХОВОЇ КОМПАНІЇ "ББС ІНШУРАНС" звернувся ОСОБА_3 з повідомленням про подію та заявою про виплату страхового відшкодування.
07 серпня 2025 року між потерпілим та СТРАХОВОЮ КОМПАНІЄЮ "ББС ІНШУРАНС" було підписано заяву про узгодження суми страхового відшкодування.
07 серпня 2025 року СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ББС ІНШУРАНС" здійснила виплату страхового відшкодування на підставі страхового акту № 154056/1 та наказу про виплату страхового відшкодування № 154056/1/1 у розмірі 160 000, 00 грн. (сто шістдесят тисяч гривень 00 коп.), що видно з копій документів долучених позивачем до матеріалів справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 993 ЦК України, до страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Відповідно до ст. 38.1.1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він після дорожньо- транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригодичи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).

Як встановлено, своїми діями відповідач ОСОБА_1 порушив вимоги п. п. 2.3 «Б», 2.10а, 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України,  що призвело до настання ДТП. З копії постанови Личаківського районного суду м. Львова від 28.07.2025 року (а.с.13-14) видно, що вина відповідача була повністю доведена судом, і його визнано винним у скоєні ДТП.
У відповідності до ч. 4, ст. 82 Цивільно-процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Преюдиціальність - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиційно встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені у рішенні суду і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який набрав законної сили. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами (постанова Верховного Суду від 26.11.2019 у справі №902/201/19).
У постанові від 11.12.2019 у справі № 320/4938/17 Верховний Суд наголосив, що преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішення у такій справі правовідносини.
Отже, обставина вини Відповідача у ДТП встановлена рішенням суду та не повинна доказуватися при розгляді іншої справи.
Згідно з ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Позивач виконуючи вимоги ст. 41 Закону, прийняв рішення про відшкодування шкоди потерпілому в загальному розмірі 160 000,00 грн. 
Судом встановлено, що позивачем була повністю відшкодована шкода потерпілому, завдана відповідачем.
Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Регресом є право особи, яка здійснила відшкодування шкоди, заподіяної не її діями, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого заподіяно шкоду. При регресі основне (деліктне) зобов`язання припиняється та виникає нове (регресне) зобов`язання, в межах якого у кредитора (третьої особи, що виконала обов`язок замість винноїособи перед потерпілим) виникає право регресної вимоги до такої винної особи. Це виходить із змісту ст. 559 та ст. 1191 ЦК України, згідно яких зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином; особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом, підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням, транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням., зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням, диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом, підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним, засобом, механізмом, іншим, об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
У відповідності до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Із врахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, а саме з відповідача слід стягнути в користь позивача відшкодування в порядку регресу витрат повязаних з регламентною виплатою, а також витрати по оплаті судового збору.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, то суд приходить до наступного висновку. 
Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1-3 ст.137 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частини 1-3 статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Разом з цим, договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (п. 4 ч. 1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази:
1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 
2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 
3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.);
4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.
Згідно з матеріалами справи на підтвердження понесених витрат на професійну допомогу стороною позивача надано:
1) копію копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю на ім"я Молдавська О.В. (а.с. 8);
2) копію довіреності (а.с. 16).
Жодних інших документів на підтвердження наданння правничої допомоги до позовної заяви не долучено . 
У з"вязку із вищенаведеним, суд приходить до висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.76-82, 128, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 280-282, 354-355 ЦПК України, ст. 1191 ЦК України, ст.ст. 22, 38, 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд,-

У Х В А Л И В :
Позов задовольнити. 
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт № НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ББС ІНШУРАНС" (юридична адреса: 04050, місто Київ, вул. Білоруська, будинок № 3; ЄДРПОУ 20344871, ел. адреса: okara@bbc.com.ua) завдані збитки в порядку регресу у розмірі 160 000,00 грн. (сто шістдесят тисяч гривень 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт № НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ББС ІНШУРАНС" (юридична адреса: 04050, місто Київ, вул. Білоруська, будинок № 3; ЄДРПОУ 20344871, ел. адреса: okara@bbc.com.ua) сплачений судовий збір у розмірі 2 662,40 грн.

У позовній вимозі про стягнення з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт № НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ББС ІНШУРАНС" (юридична адреса: 04050, місто Київ, вул. Білоруська, будинок № 3; ЄДРПОУ 20344871, ел. адреса: okara@bbc.com.ua) 15 000,00 грн. витрат на правничу допомогу - відмовити.

Роз`яснити відповідачу, що заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. 
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд- якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 02.07.2026 року.

Суддя:        Зеліско Р. Й.