Справа № 302/980/26 
Провадження № 2/302/609/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.09.2026 селище Міжгір`я Закарпатської області

Міжгірський районний суд Закарпатської області у складі:
головуючого судді - Пухальського С. В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА-НОВА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ІННОВА-НОВА» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 22 жовтня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІННОВА-НОВА» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання грошових коштів у позику № 5783791024.
За твердженням представника позивача, зазначений договір укладено у письмовій формі як електронний документ відповідно до вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну комерцію».
Представник позивача зазначив, що договір позики разом із Правилами надання споживчих кредитів, Паспортом споживчого кредиту та Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача становлять єдиний договір, яким визначено всі істотні умови кредитування та з якими відповідачка була попередньо ознайомлена.
За твердженням позивача, укладенню договору передували реєстрація відповідачки в інформаційно-комунікаційній системі кредитодавця, заповнення анкети із зазначенням персональних даних, номера мобільного телефону, адреси електронної пошти та реквізитів платіжної картки, а також ознайомлення з умовами кредитування та їх прийняття.
Представник позивача вказав, що відповідачка надала згоду на укладення договору шляхом введення у відповідному полі одноразового ідентифікатора, який був направлений на зазначений нею фінансовий номер телефону НОМЕР_1 , після чого натиснула кнопку «Підписати». У такий спосіб, на думку позивача, відповідачка акцептувала пропозицію кредитодавця та підписала договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
Відповідно до умов договору позивач зобов`язався надати відповідачці кредит у розмірі 8 000,00 грн шляхом безготівкового перерахування коштів на платіжну картку № НОМЕР_2 , реквізити якої були зазначені нею під час укладення договору, а відповідачка зобов`язалася повернути отримані кредитні кошти, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання, передбачені договором.
Представник позивача зазначив, що кредит було надано для задоволення особистих споживчих потреб строком на 360 календарних днів. Умовами договору передбачено стандартну процентну ставку за користування кредитом у розмірі 1 % за кожний день користування кредитом протягом строку кредитування. Крім того, договором передбачено право кредитодавця на стягнення пені за кожний день прострочення виконання грошового зобов`язання у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у відповідний період, але не більше 15 % від суми простроченого платежу.
За твердженням представника позивача, Товариство з обмеженою відповідальністю «ІННОВА-НОВА» належним чином виконало свої договірні зобов`язання та 22 жовтня 2024 року перерахувало відповідачці кредитні кошти у розмірі 8 000,00 грн на зазначену нею платіжну картку.
Представник позивача зазначив, що переказ кредитних коштів було здійснено через платіжний сервіс «EasyPay» із залученням Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ», яке на підставі договору № 160523/1 від 16 травня 2023 року надавало позивачу послуги з приймання та переказу платежів. На підтвердження факту надання кредиту позивач посилався на квитанцію до платіжної інструкції та довідку Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» про успішне здійснення переказу кредитних коштів.
Разом із тим, за твердженням представника позивача, відповідачка належним чином свої зобов`язання за договором не виконувала, передбачені договором платежі своєчасно та в повному обсязі не здійснювала, у зв`язку із чим утворилася заборгованість.
Відповідно до наданого позивачем розрахунку станом на день звернення до суду загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 за Договором про надання грошових коштів у позику № 5783791024 від 22 жовтня 2024 року становить 48 000,00 грн, з яких:
?8 000,00 грн - заборгованість за основною сумою кредиту;
?24 000,00 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом;
?16 000,00 грн - пеня, нарахована за порушення умов договору.
Представник позивача зазначив, що проценти за користування кредитом нараховані за період із 22 жовтня 2024 року по 17 жовтня 2025 року включно у межах встановленого договором строку кредитування. При цьому, на думку позивача, відповідачка була належним чином ознайомлена з розміром процентної ставки, порядком її застосування, строками та періодичністю внесення платежів.
Посилаючись на положення статей 525, 526, 530, 610, 626, 628, 629, 1048-1050, 1054 Цивільного кодексу України, представник позивача просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА-НОВА» заборгованість за Договором про надання грошових коштів у позику № 5783791024 від 22 жовтня 2024 року у загальному розмірі 48 000,00 грн, а також понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 662,40 грн.
Ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 27 липня 2026 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Одночасно судом визначено, що розгляд, формування та зберігання матеріалів справи здійснюються у змішаній формі - паперовій та електронній.
Ухвалою суду від 27 липня 2026 року задоволено клопотання позивача про витребування доказів та витребувано від Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК» інформацію щодо належності платіжної картки, зазначеної у позовній заяві, а також щодо зарахування на неї кредитних коштів.
30 липня 2026 року на виконання зазначеної ухвали до суду надійшла відповідь Акціонерного товариства «УНІВЕРСАЛ БАНК», відповідно до якої платіжна картка № НОМЕР_2 емітована на ім`я ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 . Також банком підтверджено, що 22 жовтня 2024 року на зазначену платіжну картку було зараховано 8 000,00 грн від Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА-НОВА» за участю надавача платіжних послуг Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ».
Відповідно до частини п`ятої статті 279 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, якщо від сторін не надійшло клопотань про інше. За клопотанням однієї зі сторін або з ініціативи суду розгляд справи може бути проведений у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від учасників справи до суду не надходило.
Як убачається з матеріалів справи, 12 серпня 2026 року відповідачка ОСОБА_1 отримала копію ухвали про відкриття провадження у справі разом із копією позовної заяви та доданими до неї документами, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
Крім того, копію позовної заяви з доданими до неї документами позивач направив відповідачці 14 липня 2026 року за адресою її зареєстрованого місця проживання.
У встановлений судом строк відповідачка відзиву на позовну заяву не подала, заперечень щодо заявлених позовних вимог та доказів на їх спростування до суду не надала.
Відповідно до частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
За таких обставин, враховуючи відсутність клопотань учасників справи про розгляд справи у судовому засіданні з їх повідомленням (викликом), суд розглянув справу за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у сукупності відповідно до вимог статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що 22 жовтня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ІННОВА ФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено Договір надання грошових коштів у позику № 5783791024.
Відповідно до умов зазначеного договору Товариство зобов`язалося надати позичальниці грошові кошти у розмірі 8 000,00 грн, а позичальниця - повернути отримані кошти та сплатити проценти за користування ними на умовах, визначених договором. Кредит надано на споживчі (особисті) потреби строком на 360 календарних днів.
Договір укладено в електронній формі через інформаційно-комунікаційну систему Товариства. Його умовами передбачено, що ідентифікація позичальника здійснюється шляхом проходження електронної процедури в інформаційно-комунікаційній системі кредитодавця, а код та (або) пароль, введений позичальником під час ідентифікації та акцепту оферти, використовується як електронний підпис відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».
На підтвердження укладення договору та його підписання позивачем надано протокол створення та перевірки електронного підпису, відповідно до якого підпис договору про надання грошових коштів у позику № 5783791024 від 22 жовтня 2024 року створено та перевірено успішно, а цілісність даних підтверджено.
Перед укладенням договору позичальниці було надано паспорт споживчого кредиту, який містив інформацію про кредитодавця, суму кредиту, строк кредитування, процентну ставку, загальну вартість кредиту, порядок його погашення та інші істотні умови кредитування. Зокрема, паспортом визначено суму кредиту 8 000,00 грн, строк кредитування 360 календарних днів, мету кредитування - споживчі (особисті) потреби, а також передбачено надання кредитних коштів шляхом їх безготівкового перерахування на банківську картку, зазначену позичальницею під час подання заявки.
Матеріалами справи також підтверджується, що ОСОБА_1 під час оформлення кредиту заповнила анкету клієнта, у якій зазначила свої персональні дані, адресу проживання, реєстраційний номер облікової картки платника податків, номер мобільного телефону, адресу електронної пошти та реквізити банківської картки для зарахування кредитних коштів. В анкеті визначено суму кредиту 8 000,00 грн, а також платіжну картку № НОМЕР_2 , на яку мали бути перераховані кредитні кошти.
На виконання умов договору кредитодавець здійснив перерахування відповідачці кредитних коштів у розмірі 8 000,00 грн, що підтверджується довідкою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» про успішне виконання платіжної операції, відповідно до якої 22 жовтня 2024 року на платіжну картку № НОМЕР_2 було перераховано 8 000,00 грн із призначенням платежу «Видача кредитних коштів».
Згідно з умовами договору та паспорта споживчого кредиту за користування кредитом позичальниця зобов`язалася сплачувати проценти за стандартною процентною ставкою 1 % на день протягом усього строку користування кредитом.
Крім того, умовами договору передбачено відповідальність позичальниці у вигляді пені за прострочення виконання грошового зобов`язання у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у відповідний період, але не більше 15 % від суми простроченого платежу.
Відповідно до наданого позивачем розрахунку станом на 17 жовтня 2025 року заборгованість відповідачки за договором про надання грошових коштів у позику № 5783791024 становила 48 000,00 грн, з яких: 8 000,00 грн - заборгованість за основною сумою кредиту, 24 000,00 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом та 16 000,00 грн - пеня.
Поданий позивачем розрахунок заборгованості в частині основної суми кредиту та процентів відповідає умовам укладеного між сторонами договору, є внутрішньо узгодженим та підтверджується іншими матеріалами справи. 
Відповідно до статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання.
Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Належних та допустимих доказів повернення кредитних коштів, сплати процентів або заперечень щодо наявності заборгованості за основною сумою боргу та процентами відповідачкою суду не надано.
За таких обставин суд доходить висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за основною сумою кредиту у розмірі 8 000,00 грн та заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 24 000,00 грн є обґрунтованими, підтверджуються належними та допустимими доказами та підлягають задоволенню.
Щодо вимог про стягнення пені суд зазначає таке.
Відповідно до пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного стану та протягом тридцяти днів після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.
Також зазначеною нормою встановлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, нараховані починаючи з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) таких договорів, підлягають списанню кредитодавцем.
Верховний Суд у постанові від 12 червня 2024 року у справі № 910/10901/23 дійшов висновку, що пункт 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України встановлює спеціальне правове регулювання відповідальності позичальників за кредитними зобов`язаннями на період дії воєнного стану та звільняє їх від обов`язку сплати неустойки (штрафу, пені), нарахованої за прострочення виконання таких зобов`язань.
Судом встановлено, що заявлена позивачем до стягнення пеня у розмірі 16 000,00 грн нарахована за прострочення виконання відповідачкою зобов`язань за договором про надання грошових коштів у позику у період дії в Україні воєнного стану.
За таких обставин заявлена вимога про стягнення з відповідачки пені у розмірі 16 000,00 грн не ґрунтується на вимогах пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, який прямо звільняє позичальника від обов`язку сплачувати таку неустойку та покладає на кредитодавця обов`язок її списати.
Наведена обставина є самостійною та достатньою підставою для відмови у задоволенні цієї частини позовних вимог.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову та стягнення з відповідачки заборгованості за Договором про надання грошових коштів у позику № 5783791024 від 22 жовтня 2024 року лише в частині заборгованості за основною сумою кредиту у розмірі 8 000,00 грн та заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 24 000,00 грн, а всього 32 000,00 грн. Доказів належного виконання своїх договірних зобов`язань відповідачкою суду не надано, матеріали справи таких не містять.
Щодо судових витрат суд зазначає таке.
Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір та інші судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем заявлено вимоги на загальну суму 48 000,00 грн, з яких судом задоволено 32 000,00 грн, що становить 66,67 % від заявлених позовних вимог.
При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 662,40 грн, тому з відповідачки на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА-НОВА» підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 1 774,84 грн.
Позивач у позовній заяві зазначив, що відповідно до частини восьмої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. На підтвердження понесення таких витрат до матеріалів справи долучено договір про надання правничої допомоги та ордер адвоката.
Оскільки на момент ухвалення рішення докази, що підтверджують розмір понесених витрат на професійну правничу допомогу, до суду не подані, питання про їх розподіл на цій стадії судом не вирішується. У разі подання позивачем відповідної заяви разом із доказами у строк, передбачений частиною восьмою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, питання про розподіл зазначених судових витрат може бути вирішене судом у порядку, встановленому цивільним процесуальним законодавством.
На підставі статей 526, 530, 629, 1048, 1049, 1054 Цивільного кодексу України, положень Законів України «Про споживче кредитування» та «Про електронну комерцію», керуючись статтями 10-13, 76-81, 89, 133, 141, 258, 259, 263-265, 273, 279, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА-НОВА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання грошових коштів у позику - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА-НОВА» (04071, місто Київ, вулиця Верхній Вал, будинок 10, офіс 5, код Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України 44127243) заборгованість за Договором про надання грошових коштів у позику № 5783791024 від 22 жовтня 2024 року у розмірі 32 000,00 грн (тридцять дві тисячі гривень 00 копійок), з яких:
?8 000,00 грн - заборгованість за основною сумою кредиту;
?24 000,00 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом.
У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА-НОВА» до ОСОБА_1 в частині стягнення пені у розмірі 16 000,00 грн - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА-НОВА» судовий збір у розмірі 1 774,84 грн (одна тисяча сімсот сімдесят чотири гривні 84 копійки).
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі якщо розгляд справи здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу подано протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або після прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Пухальський С. В.