З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27.07.2026 | Справа №607/15007/25 Провадження №2/607/2227/2026

місто Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:
головуючого – судді – Якімця Т.І.,
за участю секретаря судового засідання – Трембач С.О.,
без участі сторін,
під час розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі за правилами спрощеного позовного провадження цивільної справи за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту 

У С Т А Н О В И В :
І. Описова частина
1. Стислий зміст позовної заяви
Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (далі – ТОВ «Факторинг Партнерс») звернулося до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог ТОВ «Факторинг Партнерс» зазначило, що 28 лютого 2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансових послуг № 2105917598746 (далі також – Договір), за умовами якого відповідач отримала кредит у сумі 5 200,00 грн зі сплатою процентів за користування кредитом та можливих штрафних санкцій. Договір було підписано за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Внаслідок послідовного відступлення права вимоги за Договором – спочатку від ТОВ «Служба миттєвого кредитування» до ТОВ «Вердикт Капітал» (01 грудня 2021 року), далі від ТОВ «Вердикт Капітал» до ТОВ «Коллект Центр» (10 січня 2023 року) та, нарешті, від ТОВ «Коллект Центр» до ТОВ «Факторинг Партнерс» (18 лютого 2025 року) – позивач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги до відповідача за Договором.
Позивач стверджує, що відповідач своїх зобов`язань за Договором не виконала, внаслідок чого сума заборгованості відповідача становить 82 920,76 грн, з яких: 5 200,00 грн – заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту); 77 720,76 грн – заборгованість за нарахованими процентами.
У зв`язку з недосягненням згоди щодо досудового врегулювання спору, з підстав, наведених у позові, позивач просить позов задовольнити та стягнути з відповідача заборгованість за Договором у розмірі 82 920,76 грн, а також понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 16 000,00 грн.
2. Стислий зміст відзиву, відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив
Відповідач – ОСОБА_1 – своїм правом на відзив, що передбачене статтею 178 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України), не скористалася.
3. Процесуальні дії та хронологія руху справи в суді
Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 01 серпня 2025 року відкрито провадження у цій справі. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження.
Представник позивача – ТОВ «Факторинг Партнерс» – у судове засідання не з`явився, хоча про місце, день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, однак у позовній заяві висловив прохання здійснювати розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримав; щодо ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів сторона позивача не заперечила.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася з невідомих суду причин, хоча про місце, день та час розгляду справи повідомлялася належним чином.
Статтею 128 ЦПК України унормовано особливості виклику учасників справи у судове засідання судовими повістками про виклик. Верховний Суд, аналізуючи приписи пункту 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України, зазначив, що відмітка про відсутність особи за адресою місця проживання вважається врученням судової повістки цій особі, отже, наведена норма права дає підстави вважати, що врученою судова повістка вважається в день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження (постанова від 30 листопада 2022 року, справа № 760/25978/13-ц).
Згідно з частиною четвертою статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Тож суд вважає за можливе проведення судового засідання за відсутності учасників справи, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та прийняття законного і обґрунтованого рішення.
Такий висновок суду кореспондує з висновком Верховного Суду, який полягає у тому, що у випадку якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (постанова від 01 жовтня 2020 року, справа № 361/8331/18).
Відтак, суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, а тому, відповідно до статті 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення.
Крім того, суд зазначає, що у зв`язку з неявкою учасників справи, беручи до уваги приписи частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд встановив такі обставини справи. 
ІІ. Мотивувальна частина
1. Фактичні обставини встановлені судом.
Судом встановлено, що 28 лютого 2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» (код ЄДРПОУ 38839217) та ОСОБА_1 укладено Договір шляхом підписання заяви-анкети для отримання кредиту електронним підписом одноразовим ідентифікатором «S7» (а.с. 28 – 30).
Відповідно до пункту 1.1 Договору товариство надало відповідачу кредит без конкретної споживчої мети у розмірі 5 200,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності. Згідно з пунктом 1.3 Договору орієнтовний строк повернення кредиту становить 16 днів з моменту отримання кредиту. Пунктом 1.4 Договору встановлено, що проценти за користування кредитом нараховуються від суми кредиту за кожний день користування у такому розмірі: а) 2 % за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту
(16 днів); б) починаючи з першого дня, наступного за орієнтовним строком повернення кредиту, процентна ставка збільшується на 1,64 % порівняно зі ставкою, зазначеною в підпункті «а» (тобто до 3,64% за день); в) починаючи з 15 дня, наступного за орієнтовним строком повернення кредиту, процентна ставка збільшується на 1,38 % порівняно зі ставкою, зазначеною в підпункті «б» (тобто до 5,02 % за день); г) починаючи з 30 дня, наступного за орієнтовним строком повернення кредиту, процентна ставка збільшується на 2,65 % порівняно зі ставкою, зазначеною в підпункті «в» (тобто до 7,67 % за день). Тип процентної ставки – фіксований (підпункт 1.4. Договору). Пунктом 1.9 Договору встановлено граничний строк кредитування (строк дії кредитного договору) – 1 рік. Пунктом 1.10 Договору передбачена комісія, пов`язана з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у розмірі 728,00 грн, яка не нараховується та не підлягає стягненню, якщо позичальник повертає кредит та сплачує проценти у визначений Договором термін.
Згідно з паспортом споживчого кредиту (стандартизована форма), наданим відповідачу до укладення Договору, реальна річна процентна ставка складає: 730 відсотків річних – за ставкою, визначеною підпунктом 1.4.а Договору; 1 302,36 відсотка річних – за ставкою, визначеною підпунктом 1.4.б Договору; 1 711,7 відсотка річних – за ставкою, визначеною підпунктом 1.4.в Договору; 2 735,45 відсотка річних – за ставкою, визначеною підпунктом 1.4.г Договору. Загальні витрати за кредитом (сума до повернення за умови дотримання орієнтовного строку) зазначені як 5 200,00 грн (тіло кредиту) + 1 664,00 грн (проценти за Договором) + 728,00 грн (комісія, за умови прострочення) (а.с. 33, 34).
У заяві-анкеті для отримання кредиту № 2105917598746 відповідач (шляхом електронного підпису одноразовим ідентифікатором) підтвердила, що зобов`язується повернути кредит у розмірі 5 200,00 грн та сплатити проценти у розмірі 1 664,00 грн, а також зазначила ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , адресу проживання та реєстрації: АДРЕСА_1 , картковий рахунок № НОМЕР_3 (а.с. 31).
Додатком № 2 до Договору є графік платежів, відповідно до якого дата видачі кредиту – 28 лютого 2021 року, дата платежу – 15 березня 2021 року (16-й день строку кредитування), чиста сума кредиту 5 200,00 грн, проценти за користування кредитом
1 664,00 грн, сума платежу за договором (погашення суми кредиту) – 6 864,00 грн (а.с. 32).
У матеріалах справи наявні Правила надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту, ТОВ «Служба миттєвого кредитування», з якими відповідач ознайомилася під час укладення Договору, є невід`ємною частиною Договору (а.с. 36 – 38).
Відповідно до листа Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Вей Фор Пей» від 06 січня 2025 року щодо підтвердження переказу грошових коштів, на підставі договору про організацію переказів грошових коштів здійснено переказ грошових коштів у сумі 5 200,00 грн на картку № НОМЕР_3 (Visa, банк-емітент CJSC AKTSENT BANK), час запиту – 28.02.2021 6:54:27, номер договору – 2105917598746 (а.с. 39).
01 грудня 2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» (клієнт) та ТОВ «Вердикт Капітал» (фактор, код ЄДРПОУ 36799749) укладено Договір факторингу № 1-12 (далі – Договір факторингу), відповідно до умов якого клієнт відступив факторові право грошової вимоги до боржників, у тому числі до ОСОБА_1 . Відповідно до витягу з реєстру боржників (Додаток № 3) до Договору факторингу, складеного 03 грудня 2021 року, заборгованість ОСОБА_1 (запис № 16022) станом на дату відступлення становила: 5 200,00 грн – за основним зобов`язанням; 42 224,00 грн – за процентами; всього – 47 424,00 грн (а.с. 42 –56).
10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» (первісний кредитор) та ТОВ «Коллект Центр» (новий кредитор) укладено договір № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги (далі – Договір № 10-01/2023), відповідно до умов якого первісний кредитор відступив новому кредитору право вимоги до боржників, зазначених у реєстрі боржників, включно з правом вимоги за Договором щодо ОСОБА_1 . Ціна договору становить 5 312 491,59 грн без ПДВ, що підлягає сплаті новим кредитором протягом 1065 календарних днів з дати підписання договору, у тому числі шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог відповідно до статті 601 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) (а.с. 58 – 71). Відповідно до витягу з реєстру боржників (Додаток № 3) до Договору № 10-01/2023, заборгованість ОСОБА_1 (запис № 8292) станом на дату відступлення становила: 5 200,00 грн – за основним зобов`язанням; 77 720,76 грн – за процентами; всього – 82 920,76 грн (а.с. 72 – 75).
18 лютого 2025 року між ТОВ «Коллект Центр» (первісний кредитор) та ТОВ «Факторинг Партнерс» (новий кредитор) укладено договір № 18-02/25 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги (далі – Договір № 18-02/25), відповідно до умов якого первісний кредитор відступив новому кредитору належні йому права вимоги до боржників, зазначених у Додатках № 1 та № 3 до цього договору (реєстр боржників), включаючи право вимоги за Договором щодо ОСОБА_1 . Ціна договору становить 333 826,74 грн без ПДВ (пункт 7.1 Договору № 18-02/25); оплата ціни договору здійснена шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог відповідно до статті 601 ЦК України, що підтверджується відповідним актом про зарахування зустрічних однорідних вимог, укладеним між ТОВ «Коллект Центр» та ТОВ «Факторинг Партнерс» (а.с. 77 – 87).
Відповідно до витягу з реєстру боржників (Додаток № 3) до Договору № 18-02/25, складеного між ТОВ «Коллект Центр» та ТОВ «Факторинг Партнерс», за записом № 2747 до позивача перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за Договором, за яким: сума заборгованості за основним зобов`язанням становить 5 200,00 грн; сума заборгованості за нарахованими процентами – 77 720,76 грн; сума заборгованості за комісіями, пенею та процентами за порушення грошового зобов`язання згідно зі статтею 625 ЦК України – 0,00 грн; загальна сума заборгованості – 82 920,76 грн (а.с. 88 – 91).
Згідно з розрахунком заборгованості, складеним ТОВ «Факторинг Партнерс» станом на 25 червня 2025 року, заборгованість за Договором складає 82 920,76 грн, з яких: 5 200,00 грн – заборгованість за основним зобов`язанням; 77 720,76 грн – проценти; за період з 18 лютого 2025 року по 25 червня 2025 року додаткових нарахувань не здійснювалося, погашень від відповідача не надходило (а.с. 92).
2. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.
2.1. Особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників, регулюються цивільним законодавством (частина перша статті 1 ЦК України).
Цивільне законодавство ґрунтується на відповідних засадах, однією з яких є свобода договору (пункт 3 статті 3 ЦК України).
За статтею 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша); правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори) (частина друга).
Відповідно до частини першої статті 207 ЦК України (у редакції, чинній на момент укладення Договору) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (абзац другий).
За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору; істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).
У статті 639 ЦК України вказано: якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (частина друга).
Основні організаційно-правові засади електронного документообігу та використання електронних документів унормовано Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг» від 22 травня 2003 року № 851-IV (далі – Закон № 851).
Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем, права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції визначає Закон України «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 року № 675-VIII (далі – Закон № 675).
Відповідно до частини першої статті 3 Закону № 675 електронний договір – домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі (пункт 5); електронний підпис одноразовим ідентифікатором – дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6).
Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною; електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті (частина третя статті 11 Закону № 675).
Відповідно до частини шостої статті 11 Закону № 675 відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана, зокрема, шляхом вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Згідно з частиною першою статті 12 Закону № 675 якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
За частиною дванадцятою статті 11 Закону № 675 електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Наведені вище норми законодавства у своїй сукупності свідчать про те, що електронна форма правочину за умови дотримання встановленої законом процедури є аналогом письмової форми договору.
Наявні в матеріалах справи докази, зокрема дані про ідентифікацію, хронологію введення одноразового ідентифікатора та підтвердження перерахування кредитних коштів на банківську картку відповідача, дають підстави для висновку про дотримання всіх встановлених законодавством вимог при укладенні Договору між первісним кредитором та відповідачем у електронній формі, що не дає підстав для сумніву в існуванні вільного волевиявлення відповідача на укладення відповідного правочину та отримання нею кредитних коштів.
2.2. У статті 526 ЦК України вказано, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина перша).
У зв`язку з цим Конституційний Суд України зазначив: «одним із загальновизнаних принципів міжнародного права є «pacta sunt servanda» (договорів слід додержувати). Цей принцип входить і до системи цивільного права, зокрема він міститься в тих статтях Кодексу, які встановлюють, що зобов`язання має бути виконане належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що їх звичайно виставлено (частина перша статті 526); договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629)» (абзац четвертий пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 червня 2022 року № 6-р(II)/2022).
За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (стаття 1046 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно зі статтею 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України, якою передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Судом встановлено, що при укладенні між сторонами Договору було дотримано його письмової форми з погодженням усіх істотних умов, а отже, між ними виникли відповідні зобов`язання.
2.3. Згідно із частиною першою статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в аспекті цієї справи – ТОВ «Служба миттєвого кредитування»).
За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Позивач надав суду необхідні докази, які підтверджують доведення до відома відповідача основних умов кредитування, інформації щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту, порядку повернення кредиту, іншу необхідну інформацію, що зазначена у Договорі та паспорті споживчого кредиту. Ці документи підписані відповідачем відповідно до вимог законів № 851 та № 675.
Тож надані позивачем докази, наявні в матеріалах справи та досліджені судом, свідчать про досягнення сторонами згоди щодо істотних умов договору, як того вимагають положення статті 638 ЦК України, та підписання відповідачем Договору. Водночас ОСОБА_1 зазначені обставини жодним чином не спростовувала; будь-яких заперечень щодо факту отримання коштів від первісного кредитора та користування наданими кредитними коштами суду не надала.
2.4. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
За змістом статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Згідно зі статтею 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
У постанові Верховного Суду від 20 травня 2020 року (справа № 910/1755/19) зазначено, що у зв`язку із заміною кредитора у зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.
У постанові від 18 жовтня 2023 року (справа № 905/306/17) Верховний Суд зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29 червня 2021 року (справа № 753/20537/18), від 21 липня 2021 року (справа № 334/6972/17), від 27 вересня 2021 року (справа № 5026/886/2012).
Судом встановлено, що право вимоги до відповідача за Договором переходило послідовно трьома етапами: від ТОВ «Служба миттєвого кредитування» до ТОВ «Вердикт Капітал» за Договором факторингу; від ТОВ «Вердикт Капітал» до ТОВ «Коллект Центр» за Договором № 10-01/2023; від ТОВ «Коллект Центр» до ТОВ «Факторинг Партнерс» за Договором № 18-02/25. На підтвердження правомірності права переходу вимоги на кожному з цих етапів позивачем надано договір про відступлення права вимоги (факторингу), витяги з реєстру боржників, що персонально стосуються ОСОБА_1 , та докази оплати ціни договору (у тому числі шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог відповідно до статті 601 ЦК України), тобто на кожному етапі передачі права вимоги за Договором надано належні докази переходу права вимоги в розумінні наведеної практики Верховного Суду.
Таким чином, необхідно констатувати, що ТОВ «Факторинг Партнерс» наділено правом грошової вимоги до відповідача за Договором.
2.5. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).
Судом встановлено, що згідно з пунктом 1.3 Договору орієнтовний строк повернення кредиту становить 16 днів з моменту отримання кредиту, а відповідно до графіка платежів (Додаток № 2 до Договору) та власноручного (електронного) підтвердження відповідача у заяві-анкеті сума її зобов`язання за цей строк складає 6 864,00 грн, з яких 5 200,00 грн – за основне зобов`язання та 1 664,00 грн – проценти, нараховані за ставкою 2 % на день (730 відсотків річних).
Разом з тим позивач визначає розмір заборгованості, виходячи з нарахування процентів за ставками, які по закінченні 16-денного строку поетапно зростають до 3,64 %, 5,02 % та 7,67 % на день, що згідно з паспортом споживчого кредиту відповідає 1 302,36, 1 711,7 та 2 735,45 відсотка річних відповідно, та які застосовувались до закінчення граничного строку кредитування (1 рік, пункт 1.9 Договору), внаслідок чого загальна заявлена сума процентів становить 77 720,76 грн, тобто у 46,7 разів більше за суму процентів, погоджену сторонами як плату за користування кредитом у межах строку його повернення.
Відповідно до частини другої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року № 1023-XII умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Частиною восьмою статті 18 цього Закону визначено, що нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.
Конституційний Суд України зазначав, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем пені за прострочення у поверненні кредиту (абзац третій підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 11 липня 2013 року № 7-рп/2013).
У постанові Верховного Суду від 14 травня 2022 року (справа № 944/3046/20), вказано, що у разі, якщо з`ясувати справжній зміст відповідної умови договору неможливо за допомогою загальних підходів до тлумачення змісту правочину, передбачених у частинах третій та четвертій статті 213 ЦК України, слід застосовувати тлумачення «contra proferentem». «Contra proferentem» (лат. «verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem») – слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав. Особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови. Це правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. Це правило підлягає застосуванню не тільки щодо умов, які «не були індивідуально узгоджені», але також щодо умов, які хоча і були індивідуально узгоджені, проте були включені в договір «під переважним впливом однієї зі сторін».
Тож суд враховує принцип тлумачення договору на шкоду стороні, яка сформулювала умови договору, та зазначає, що позивачем не доведено правомірності нарахування відсотків поза межами узгодженого строку кредитування.
Так, суд зауважує, що умова Договору про прогресивне, поетапне збільшення процентної ставки після закінчення 16-денного строку повернення кредиту не є узгодженою сторонами платою за користування кредитом у розумінні статті 1048 ЦК України, а за своїм змістом фактично має ознаки прихованої форми цивільно-правової відповідальності за прострочення повернення кредиту, встановлену в односторонньому порядку кредитодавцем – професійним учасником ринку фінансових послуг, який розробив стандартну форму Договору. Застосування судом принципу тлумачення договору на шкоду стороні, яка сформулювала його умови, з урахуванням наведених вище приписів Закону України «Про захист прав споживачів» та практики Верховного Суду і Конституційного Суду України, не дає підстав вважати доведеним право позивача на стягнення процентів за ставками, встановленими підпунктами «б», «в», «г» пункту 1.4 Договору.
Суду не надано жодних доказів того, що сторони погоджували інші, ніж визначені пунктом 1.3 Договору, умови повернення кредиту (додаткові угоди про пролонгацію, реструктуризацію тощо), а тому, керуючись частиною першою статті 81 ЦПК України, суд доходить висновку, що позивачем доведено право вимоги процентів за користування кредитом лише в межах погодженого сторонами 16-денного строку повернення кредиту, тобто у розмірі 1 664,00 грн.
Отже, обґрунтованим є стягнення з відповідача заборгованості за Договором у розмірі 6 864,00 грн, з яких 5 200,00 грн – основне зобов`язання, 1 664,00 грн – проценти за користування кредитом у межах погодженого строку кредитування. 
ІІІ. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви
3.1. Враховуючи вищенаведене, суд констатує, що відповідач узятих на себе зобов`язань за Договором не виконала, наявну заборгованість у добровільному порядку не погасила, а тому вимоги позивача про стягнення заборгованості є частково підставовими. Відтак з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за Договором у розмірі 6 864,00 грн, з яких 5 200,00 грн – основне зобов`язання, 1 664,00 грн – проценти за користування кредитом, водночас у задоволенні решти позовних вимог на суму 76 056,76 грн суд відмовляє у зв`язку з їх необґрунтованістю. 
3.2. Відповідно до частини першої, пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 0536790118 від 11 липня 2025 року (а.с. 105). Оскільки позовні вимоги задоволені частково (6 864,00 грн з 82 920,76 грн заявлених), з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог у сумі 200,52 грн (2 422,40 грн ? 6 864,00 грн : 82 920,76 грн).
3.3. Крім того, сторона позивача просить стягнути витрати на правничу допомогу у розмірі 16 000,00 грн.
Відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Для стягнення витрат на правову (правничу) допомогу ТОВ «Факторинг Партнерс» долучено договір про надання правової допомоги № 02-07/2024 від 02 липня 2024 року, укладений між товариством та адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс»; прайс-лист АО «Лігал Ассістанс»; заявку на надання юридичної допомоги; витяг з акту про надання юридичної допомоги (а.с. 93 – 99).
Суд вважає за необхідне вказати, що у матеріалах справи відсутні докази того, що правову допомогу у цій справі надавав адвокат; відсутні як свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, так і ордер або довіреність адвоката, позивач не подав належних доказів, які підтверджують, що відповідні юридичні послуги у цій справі були надані саме адвокатом як суб’ єктом професійної правничої допомоги, а тому підстав для стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката, як це передбачено статтею 137
ЦПК України, немає.
Керуючись статтями 2, 4, 12 – 13, 19, 76 – 78, 81, 133, 137, 141, 223, 244, 247, 258 – 268, 273 – 274, 280 – 289, 352 – 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:
1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту – задовольнити частково.
2. Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» заборгованість за договором про надання фінансових послуг № 2105917598746 від 28 лютого 2021 року в розмірі 6 864 (шість тисяч вісімсот шістдесят чотири) гривні 00 копійок, з яких: 5 200 гривень – заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту), 1 664 гривні – заборгованість за нарахованими процентами.
3. У задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
4. Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» судовий збір у розмірі 200 (двісті) гривень
52 копійки.
5. У задоволенні стягнення судових витрат на правничу допомогу у розмірі
16 000 гривень – відмовити.
6. Копію заочного рішення суду надіслати відповідачу.
7. Відповідач має право подати до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області заяву про перегляд заочного рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
8. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
9. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин.
10. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем у загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду. У такому випадку строк на апеляційне оскарження починає обчислюватися з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
11. Позивач має право оскаржити заочне рішення суду в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
12. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст судового рішення виготовлено 27 липня 2026 року.

Відомості про учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс», код ЄДРПОУ: 42640371, адреса місцезнаходження: вул. Гедройця Єжи, 6, офіс 521, м. Київ.
Відповідач:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 . 

Головуючий суддя | Т. І. Якімець