Справа № 759/7293/26 Головуючий в суді І інстанції - Бандура І.С.
Провадження № 33/824/3123/2026 Доповідач в суді II інстанції - Свінціцька О.П.

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2026 року м. Київ

Київський апеляційний суд
в особі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Свінціцької О.П., в присутності захисниці особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Колупаєвої В.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисниці Колупаєвої В.А. на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 01 травня 2026 року,
в с т а н о в и в:
Постановою судді Святошинського районного суду м. Києва від 01 травня 2026 року
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. 
ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 14.03.2026 року о 01 годині 11 хвилин, рухаючись по Кільцевій дорозі - навпроти вул. Зодчих, 28 в м. Києві, керував автомобілем "Chevrolet", державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп'яніння зі згоди водія у встановленому законом порядку проводився із застосуванням приладу "Drager" Alkotest 6820 ARHK-0527 на місці зупинки ТЗ, результат огляду проба позитивна 1,09 %(проміле), чим порушив п.п. 2.9 а Правил дорожнього руху.
У апеляційній скарзі захисниця Колупаєва В.А. вважає постанову незаконною та такою, що не відповідає обставинам справи, оскільки винесена при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи та при недоведеності обставин, що мають значення для справи. В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказала про те, що факт керування транспортним засобом не може підтверджуватись протоколом про адміністративне правопорушення, а також, що зазначений факт можливо підтвердити лише відповідним безперервним відеозаписом події. Також зазначила, що у даному випадку відсутній факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 , докази на підтвердження цього факту матеріали справи не містять, а наявний в матеріалах справи відеозапис неповністю відображає всю картину подій, що стали підставою для складання протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки такий відеозапис є неповним та не безперервним. Крім того, вказала на те, що працівниками поліції з долучених ними відеозаписів з бодікамер не було задокументовано та доведено належним чином факту руху транспортного засобу, що не відповідає тому, що зафіксовано в протоколі про адміністративне правопорушення. Вважає, що з доданого до матеріалів справи відеозапису вбачаються ознаки його коригування та монтажу, на відеозаписах відсутні значні проміжки часу, що свідчить про те, що відезйомка здійснювалась не безперервно, як того вимагають положення профільної Інструкції №1026. Також зазначила про те, що з відеозаписів вбачається, що працівник поліції здійснював свої службові обов`язки з порушенням приписів Закону України «Про Національну поліцію», оскільки на 2 хв. відеозапису видно, як поліцейський спілкуючись з ОСОБА_2 запитав в останнього, чи він не пив, при цьому поліцейським йому не було роз`яснено передбачене ст.63 Конституції України право не надавати пояснень щодо себе, чим порушено процесуальні права особи, що притягається до адміністративної відповідальності. Таким чином вважає, що даний відеозапис не може бути належним та допустимим доказом вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він не відображає повну картину подій та записаний з грубим порушенням встановленого законом порядку. Крім того, захисниці не було надано права долучити докази в судовому засіданні 01.05.2026 р., а також не було надано час та права дати пояснення у судовому засіданні щодо слів ОСОБА_1 , які містяться на відеозаписі з бодікамер. Також вказала на наявність суттєвих розбіжностей між часом складання протоколу з фактичним його оформленням, а саме, час здійснення відео фіксації на бодікамери працівниками поліції починається з 01 год. 09 хв., що не співпадає з часом зазначеним у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення, а саме 01 год. 11 хв., що є грубим порушенням. За таких обставин, просила оскаржувану постанову скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Вислухавши пояснення:
захисниці Колупаєвої В.А., яка подану апеляційну скаргу підтримала, підтвердила її доводи та просилазадовольнити;
вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга захисниці Колупаєвої В.А. до задоволення не підлягає з наступних підстав.
Висновки судді про доведеність події правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП за обставин, наведених у постанові та доведеність вини ОСОБА_1 у його вчиненні стверджуються зібраними у справі доказами. На підставі зібраних у справі доказів суддя дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП із накладенням на нього стягнення за цією статтею.
Так, суддею вірно встановлено та наведено в постанові, що ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.9 а ПДР, оскільки керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.
При цьому адміністративне стягнення ОСОБА_1  призначено в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП та у відповідності до положень ст. ст. 23, 33 КУпАП. З вказаним видом адміністративного стягнення апеляційний суд погоджується, враховуючи характер вчиненого правопорушення та ступінь його суспільної небезпеки.
Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, то вони не ґрунтуються на матеріалах справи. Так, з наявного в матеріалах справи відеозапису вбачається, що автомобіль ОСОБА_1 стоїть на узбіччі дороги, сам ОСОБА_1 перебуває на місці водія за кермом. На запитання працівників поліції про те, куди він їде ОСОБА_1 відповів, що в Софіївську Борщагівку. При цьому, жодних заперечень про те, що він не керував транспортним засобом ОСОБА_1 за весь час спілкування з працівниками поліції не висловив. 
Доводи апеляційної скарги про те, що відео з нагрудних камер працівників поліції є неповним та не безперервним, суд вважає безпідставними. Так, долучений до матеріалів справи відеозапис з нагрудної камери працівника поліції є належним та допустимим доказом, оскільки на даному відеозаписі об`єктивно зафіксовані обставини адміністративного правопорушення в обсязі, достатньому для вирішення питання про наявність події адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та винуватості ОСОБА_1 у його вчиненні.
Посилання захисниці на те, що працівниками поліції ОСОБА_1 не було роз`яснено його прав спростовуються протоколом про адміністративне правопорушення від 14.03.2026р. серії ЕПР1 №614433, з якого вбачається, що ОСОБА_1 проставив свій підпис про те, що йому було роз`яснено його права, що передбачені ст. 268 КУпАП та ст.63 Конституції України. 
Щодо доводів про те, що захисниці не було надано можливості долучити в судовому засіданні важливі докази, а також надати пояснення, то таке право було поновлено в суді апеляційної інстанції, де захисник до початку розгляду справи долучила всі докази, які вважала за необхідне, а також надала свої пояснення в судовому засіданні, в тому числі щодо поведінки та пояснень ОСОБА_1 , які містяться на відеозаписі з бодікамер працівників поліції. Разом з тим, наведені захисницею доводи та надані докази не спростовують правильність висновків суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги щодо розбіжностей в часі складання протоколу та відеозапису з бодікамери не приймаються судом до уваги, оскільки розбіжність у часі 2 хв. не спростовує доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме, у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. 
Суд звертає увагу на те, що апеляційна скарга не містить доводів на спростування того факту, що  ОСОБА_3 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Наведене у свої сукупності вказує на те, що справа про вчинення  ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП була розглянута повно, всебічно та об`єктивно. Постанова судді Святошинського районного суду м. Києва від 01 травня 2026 року щодо  ОСОБА_1 відповідає вимогам закону, підстав для скасування чи зміни цієї постанови суд не вбачає, у зв`язку із чим залишає цю постанову без змін, а апеляційну скаргу захисниці Колупаєвої В.А. без задоволення. 
Керуючисьст. 294 КУпАП, суд,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу захисниці Колупаєвої В.А. залишити без задоволення. 
Постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 01 травня 2026 року щодо ОСОБА_1  залишити без змін.
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Свінціцька