РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 564/2142/26 
31 серпня 2026 року 
Костопільський районний суд Рівненської області
в складі судді Снітчук Р.М.
за участі секретаря Ажнюк О.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження, без виклику (повідомлення) сторін в залі суду м. Костопіль цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:
В обґрунтування заявлених вимог позивач покликається на те, що 29 березня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи укладено електронний договір про надання кредиту №531654-КС-001, шляхом його підписання позичальником електронним підписом, вчиненим одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».
Зміст та умови договору складають Пропозиція (оферта) укласти договір №531654-КС-001 про надання кредиту від 29.03.2025, прийняття (акцепт пропозиції (оферти) укласти договір №531654-КС-001 про надання кредиту від 29.03.2025, договір №531654-КС-001 про надання кредиту від 29.03.2025, паспорт споживчого кредиту, Правила надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес позика». 
За умовами цього договору позичальник ОСОБА_1 отримав кредит у сумі 10000 грн. строком на 24 тижні, з остаточною датою повернення кредиту 13.09.2025, зі сплатою відсотків за користування кредитом 1 % за кожен день користування, комісії за надання кредиту в сумі 2000 грн. 00 коп.
Згідно додаткової угоди №1 від 04.04.2025 до кредитного договору №531654-КС-001 від 29.03.2025 відповідач отримав у кредит додаткові кошти в сумі 5000 грн.
Вказує, що ТОВ «Бізнес позика» виконало у повному обсязі свої зобов`язання за договором, перерахувало суму кредиту на картковий рахунок позичальника.
Відповідач ОСОБА_1 своїх зобов`язань за вказаним кредитним договором належним чином не виконав, кредитні кошти у визначений договором строк не повернув, проценти за користування кредитом не сплатив. 
Станом на 07.05.2026 заборгованість за кредитом становить 50550 грн. 00 коп., з яких: 15000 грн. – прострочена заборгованість за кредитом, 25050 коп. – прострочена заборгованість за нарахованими процентами, 7500 коп. - заборгованість за відсотками річних, нарахованих на підставі ст. 625 ЦПК України, 3000 грн. 00 коп. - прострочений платіж за комісією.
Покликаючись на вимоги ст. 525-530, 610-612, 631, 1046-1049 ЦК України, просив стягнути з відповідача заборгованість за вказаним кредитним договором у сумі 50550 коп. та витрати зі сплати судового збору в сумі 2662 грн. 40 коп.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було надано строк п`ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву. 
Відповідно до положень ч. 7 ст. 178 ЦПК України відзиву на позовну заяву відповідачем не подано, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що не суперечить вимогам ч. 8 ст. 178 ЦПК України.
Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає заявлені вимоги такими, що підлягають до задоволення частково. 
Статтею 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, яка вказує на те, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до положень ст. 1046, 1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. 
Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.
Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
За приписами ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі – ч. 2 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».
Як зазначено у постанові Верховного Суду від 02.11.2021 у справі №243/6552/20 (провадження №61-1347св21) будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Судом встановлено, що 29 березня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи, шляхом підписання електронним підписом, вчиненим одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» укладено електронний договір №531654-КС-001 про надання кредиту на умовах, зазначених у пропозиції (оферті) укласти договір про надання кредиту від 29.03.2025, яка була акцептована відповідачем 29.03.2025.
За умовами цього договору ОСОБА_1 отримав кредит у сумі 10000 грн. строком на 24 тижні, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 1, % в день, 2000 грн. комісії за надання кредиту та зобов`язався вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за користування ним згідно графіку, визначеному у паспорті споживчого кредиту, у термін до 13.09.2025. 
Згідно додаткової угоди №1 від 04.04.2025 до кредитного договору №531654-КС-001 від 29.03.2025 відповідач отримав у кредит додаткові кошти в сумі 5000 грн.
Наведене підтверджується пропозицією (офертою) укласти договір №531654-КС-001 про надання кредиту від 29.03.2025, прийняттям (акцепту пропозиції (оферти) укласти договір №531654-КС-001 від 29.03.2025 про надання кредиту від 29.03.2025, договором №531654-КС-001 про надання кредиту від 29.03.2025, додатковою угодою №1 від 04.04.2025 до кредитного договору №531654-КС-001 від 29.03.2025 паспортом споживчого кредиту, які підписані позичальником ОСОБА_1 одноразовим ідентифікатором та в яких він зазначив номер особистого електронного платіжного засобу для перерахування кредитних коштів.
Підтвердженням щодо укладення сторонами зазначеного кредитного договору є надана позивачем візуальна форма послідовності дій клієнта, анкета клієнта, фото-верифікації суб`єкта кредитної історії ОСОБА_1 .
Вказане свідчить про ознайомлення відповідача з умовами договору та належне укладення зазначеного кредитного договору, шляхом проставляння сторонами електронного цифрового підпису.
Таким чином, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору позики, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Позивач належним чином виконав свої зобов`язання за вказаним кредитним договором, перерахувавши на картковий рахунок позичальника ОСОБА_1 кредитні кошти в сумі 15000 грн., що підтверджується анкетою клієната, в якій позичальником зазначено номер банківської картки для перерахунку коштів, підтвердженням ТОВ “ПРОФІ ГІД” про перерахування кредитних коштів у сумі 15000 грн. на рахунок позичальника ОСОБА_1 , повідомленням АТ КБ “Приватбанк” від 02.06.2026, випискою по картковому рахунку позичальника ОСОБА_1 за період з 29.03.2025-13.09.2025. 
У встановлений договором строк відповідач не виконав належним чином свої зобов`язання за вказаним кредитним договором.
Станом на 07 травня 2026 року прострочена заборгованість за кредитом становить 50550 грн. 00 коп. коп., з яких: 15000 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 25050 грн. 00 коп. – заборгованість за нарахованими процентами, 7500 грн. 00 коп. - заборгованість за відсотками річних нарахованих на підставі ст. 625 ЦПК України, 3000 грн. - заборгованість за комісією, що підтверджується наданим суду розрахунком та довідкою про стан заборгованості.
Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
Відповідачем не доведено того, що кредитних коштів він не отримав, як і того, що зобов`язання за вказаним кредитним договором ним виконане належним чином.
Вирішуючи позовні вимоги про стягнення з відповідача 3% річних в сумі 7500 грн., нарахованих відповідно до ст. 625 ЦК України, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦПК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Суд зазначає, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року, а також п. 18 Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Кредитні правовідносини між сторонами у даній справі виникли 29.03.2025, тобто у період дії в Україні воєнного стану, який діє і на даний час.
Отже, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних є безпідставними і такими, що не підлягають до задоволення.
Із кредитного договору вбачається, що позичальник ОСОБА_1  зобов`язався сплатити комісію за видачу кредиту 0,65% від суми кредиту, яка розраховується та обліковується в день видачі кредиту (п.2.5 кредитного договору). 
Згідно ч. 2 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування" до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Виходячи з аналізу вимог п. 4 ч. 1 ст. 1, ч. 2 ст. 8, ч. 1 ст.1, ст. 47 Закону України "Про банки і банківську діяльність", висновків Великої Палати Верховного Суду щодо застосування ст. 11 Закону України "Про споживче кредитування", які викладені у постанові від 13 липня 2022 року в справі №496/3134/19, така форма витрат як комісія за надання кредиту існує на законодавчому рівні, визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами.
Тобто спеціальним законодавством прямо визначені законні права позивача як включати до тексту кредитних договорів із споживачами умови щодо нарахування комісії, так і в подальшому нараховувати її, а також витребувати суму несплаченої вказаної комісії від відповідача (в т.ч. і в судовому порядку).
Тому обґрунтованою є заборгованість за комісією в сумі 3000 грн.
Таким чином суд дійшов висновку, що до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 43050 грн. 00 коп., з яких : 15000 грн. 00 коп. – заборгованість за тілом кредиту, 25050 коп. – заборгованість за нарахованими процентами, 3000 грн. 00 коп. - комісія.
Доказів протилежного суду не надано. Відповідачем не спростовано факт укладення зазначеного кредитного договору та наявність простроченої заборгованості за кредитом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048, та ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника суми позики та процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. 
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення та з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 43050 грн. 00 коп. заборгованості за кредитом. 
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Встановлено, що витрати позивача зі сплати судового збору становлять 2662 грн. 40 коп. 
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, зокрема вони підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд наводить наступний розрахунок (43050 грн. 00 коп. х 100) : 50550 грн. 00 коп. = 85,16 %, тобто позов задоволено на 85,16 %. 
Розмір судового збору, що підлягає стягненню з відповідача, складає: 2662 грн. 40 коп. х 85,16 % = 2267,29 грн. тобто з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 2267 грн. 29 коп. судових витрат зі сплати судового збору. 
На підставі викладеного та керуючись ст. 3, 509, 526, 527, 530, 532, 599, 610- 612, 615, 629, 631, 634, 638, 1046-1050, 1054 ЦК України ст. 2, 3-13, 19, 81, 89, 141, 258, 259, 264, 265, 268, 274, 279, 352, 354 ЦПК України, 

у х в а л и в: 
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» заборгованість за кредитним договором №531654-КС-001 від 29.03.2025, додаткової угоди №1 від 04.04.2025 станом на 07.05.2026 в розмірі 43050 (сорок три тисячі п`ятдесят) грн. 00 коп.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» понесені судові витрати зі сплати судового збору у сумі 2267 (дві тисячі двісті шістдесят сім) грн. 29 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика», м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, офіс 411, ЄДРПОУ 41084239.
Відповідач – ОСОБА_1 , місце реєстрації АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Повний текст судового рішення складено 31 серпня 2026 року.

Суддя | Р. М. Снітчук