ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА _01054, _м.Київ, _вул.Б.Хмельницького,44-В, _тел. _(044) _334-68-95, _E-mail: _inbox@ki.arbitr.gov.ua
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
16.09.2026 | Справа № 910/7969/26

Господарський суд міста Києва у складі судді Демидової М.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін матеріали справи
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "Союзенергомаш" (49127, вул. Гаванська, буд. 8, м. Дніпро, код 43391055) 
до Акціонерного товариства "Укргазвидобування" (04053, вул. Кудрявська, буд.26, /28, м. Київ, код 30019775) 
про стягнення 509 900,61 грн 
Без виклику представників сторін
ВСТАНОВИВ:
29.06.2026 Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "Союзенергомаш" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Укргазвидобування" про стягнення 509 900,61 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач виконав зобов`язання за договором поставки № 1949/УПГГК/25 від 17.10.2025 у повному обсязі, поставивши відповідачу товар на суму 10 198 012,20 грн, тоді як відповідач після виконання договору не повернув забезпечення його виконання та звернувся до банку-гаранта з вимогою № 44.2-44-1-6375 від 17.06.2026 про виплату банківської гарантії № 51268 від 15.10.2025 на суму 509 900,61 грн, у зв`язку з чим позивач просить стягнути зазначені кошти як безпідставно набуті.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.06.2026 відкрито спрощене позовне провадження у справі № 910/7969/26 без повідомлення сторін у справі; встановлено учасникам справи строки для подачі письмових заяв по суті позовних вимог (ухвала суду доставлена позивачу та відповідачу до їх електронних кабінетів в ЄСІТС 30.06.2026, що підтверджується довідками про доставлення процесуального документа до електронного кабінету особи).
15.07.2026 через систему «Електронний суд» від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Відзив на позов обґрунтований тим, що кошти у розмірі 509 900,61 грн отримані Акціонерним товариством «Укргазвидобування» на належній правовій підставі, а саме у зв`язку з виконанням банком-гарантом зобов`язань за банківською гарантією № 51268/ЮГ-25 від 15.10.2025. Відповідач зазначає, що позивач порушив встановлений Договором № 1949/УПГГК/25 від 17.10.2025 строк поставки товару, у зв`язку з чим настав гарантійний випадок та банк сплатив суму гарантії. На думку відповідача, після такої сплати банківська гарантія припинилася, а підстави для повернення сплачених коштів відсутні. З огляду на викладене відповідач просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
21.07.2026 через систему «Електронний суд» від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.
Матеріали справи не містять відповіді позивача на відзив, на яку подано заперечення відповідача від 20.07.2026. При цьому зі змісту самих заперечень встановлено, що вони за своїм змістом фактично повторюють доводи, викладені відповідачем у відзиві на позовну заяву від 15.07.2026
Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своїх позицій у справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом в межах наданих йому повноважень учасникам судового процесу створені усі належні умови для надання доказів.
Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд встановив такі фактичні обставини.
15.10.2025 між до Акціонерним товариством «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ГЛОБУС» (далі за текстом-Банк-Гарант) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання «Союзенергомаш» (далі за текстом-Принципал) укладено Договір про надання гарантії № 51268/ЮГ-25 на забезпечення зобов`язань останнього перед Акціонерним товариством «Укргазвидобування». 
Сума гарантії становила 509 900,61 грн, строк її дії до 10.08.2026. Цього ж дня Акціонерне товариство «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ГЛОБУС» видало на користь Акціонерного товариства «Укргазвидобування» Банківську гарантію № 51268 на зазначену суму, що становила 5 % від ціни договору поставки.
17.10.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання «Союзенергомаш» (далі за текстом-Постачальник) та Акціонерним товариством «Укргазвидобування» (далі за текстом-Покупець) укладено Договір поставки № 1949/УПГГК/25 (далі за текстом –Договір). 
Згідно з п.1.1. Договору позивач зобов`язується поставити, а відповідач прийняти і оплатити засувки з електроприводом (далі за текстом-Товар). 
Відповідно до умов п. 1.2 Договору найменування, одиниці виміру і загальна кількість товару, його номенклатура, ціна і строк поставки зазначено в Специфікації, яка Додатком № 1 та є невід`ємною частиною Договору. Таким чином, Сторони узгодили номенклатуру товару та його вартість на загальну суму 10 198 012,20 грн., та підписали 17.10.2025 Специфікацію № 1 до Договору.
Відповідно до Додатка № 3 до Договору строк поставки товару визначено протягом 90 календарних днів з дати укладення договору, тобто до 15.02.2026. 
Також умовами Специфікації (п. 4) визначено, що оплата за отриманий товар проводиться Відповідачем протягом 30 календарних днів з дати підписання видаткової накладної або акту приймання-передачі товару та пред`явлення позивачем рахунку на оплату.
Пунктом 10.3 Договору передбачено повернення забезпечення виконання договору протягом 5 банківських днів після виконання Постачальником своїх зобов`язань у повному обсязі.
20.11.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання «Союзенергомаш» повідомило Акціонерне товариство «Укргазвидобування» про настання форс-мажорних обставин, пов`язаних з аварійним виходом з ладу обладнання, воєнною агресією, повітряними тривогами та перебоями в електропостачанні. 
15.01.2026 Дніпропетровською торгово-промисловою палатою видано сертифікат № 1200-26-0088 про засвідчення відповідних форс-мажорних обставин. 
У подальшому 25.05.2026 Дніпропетровською торгово-промисловою палатою видано сертифікат № 1200-26-1176, яким засвідчено продовження дії форс-мажорних обставин у період з 16.01.2026 по 25.05.2026.
Поставка товару здійснювалася окремими партіями. 29.12.2025 за видатковою накладною № 1055 поставлено позивачем відповідачу товар на суму 1 768 762,08 грн, а 21.01.2026 за видатковою накладною № 22 на суму 3 064 712,70 грн. Зазначені поставки здійснено у межах встановленого Договором строку.
25.02.2026 за видатковою накладною № 81 позивачем відповідачу поставлено товар на суму 621 512,40 грн, а 27.04.2026 за видатковою накладною № 243 на суму 4 743 025,02 грн. Таким чином, останні дві поставки здійснено з порушенням визначеного Договором строку, при цьому загальна вартість поставленого за чотирма видатковими накладними товару становила 10 198 012,20 грн, тобто відповідала повній вартості Договору.
17.06.2026 Акціонерне товариство «Укргазвидобування» направило Акціонерному товариству «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК«ГЛОБУС» вимогу № 44.2-44-1-6375 про сплату 509 900,61 грн за Банківською гарантією № 51268. Того ж дня банк повідомив Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання «Союзенергомаш» про надходження зазначеної вимоги.
22.06.2026 Акціонерне товариство «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ГЛОБУС» перерахувало Акціонерному товариству «Укргазвидобування» 509 900,61 грн на виконання вимоги за Банківською гарантією, що підтверджується меморіальним ордером № 31696. Цього ж дня Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче об`єднання «Союзенергомаш» перерахувало Акціонерному товариству «Комерційний банк «ГЛОБУС» 509 900,61 грн як гарантійний платіж за Договором про надання гарантії № 51268/ЮГ-25, що підтверджується платіжною інструкцією № 306. 
Про здійснення банком виплати на користь Акціонерного товариства «Укргазвидобування» Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче об`єднання «Союзенергомаш» повідомлено листом Акціонерного товариства «Комерційний банк «ГЛОБУС» № 1-1505 від 22.06.2026.
У зв`язку з тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче об`єднання «Союзенергомаш» поставило товар за Договором поставки № 1949/УПГГК/25 у повному обсязі на загальну суму 10198012,20 грн, проте Акціонерне товариство «Укргазвидобування» після отримання останньої поставки звернулося до Банку-Гаранта з вимогою про сплату суми банківської гарантії, а отримані за цією вимогою кошти в розмірі 509 900,61 грн позивачу не повернуло, позивач вважає, що ці кошти набуто відповідачем безпідставно, та звернувся до суду з позовом про їх стягнення.
Надавши правову оцінку спірним правовідносинам, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову у повному обсязі.
Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникає з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, та має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Відповідно до частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватись, зокрема, гарантією.
Згідно зі статтею 560 Цивільного кодексу України за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.
У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії. Вимога кредитора до гаранта про сплату грошової суми відповідно до виданої ним гарантії пред`являється у письмовій формі. До вимоги додаються документи, вказані в гарантії. У вимозі до гаранта або у доданих до неї документах кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією. Кредитор може пред`явити вимогу до гаранта у межах строку, встановленого у гарантії, на який її видано (частини 1, 2, 3, 4 статті 563 Цивільного кодексу України).
Відповідно до статті 561 Цивільного кодексу України гарантія діє протягом строку, на який вона видана. Гарантія є чинною від дня її видачі, якщо в ній не встановлено інше. Гарантія не може бути відкликана гарантом, якщо в ній не встановлено інше.
Отже, у відносинах за гарантією беруть участь три суб`єкти - гарант, бенефіціар та принципал. Забезпечувальна функція гарантії полягає у тому, що вона (гарантія) забезпечує належне виконання принципалом його обов`язку перед бенефіціаром.
Гарантія - це односторонній правочин, змістом якого є обов`язок гаранта сплатити кредитору-беніфеціару грошову суму відповідно до умов гарантій у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, тобто, гарантія створює зобов`язання тільки для гаранта.
Статтею 564 Цивільного кодексу України унормовано, що після одержання вимоги кредитора гарант повинен негайно повідомити про це боржника і передати йому копії вимоги разом з доданими до неї документами. Гарант повинен розглянути вимогу кредитора разом з доданими до неї документами в установлений у гарантії строк, а у разі його відсутності - в розумний строк і встановити відповідність вимоги та доданих до неї документів умовам гарантії.
Гарант має право відмовитися від задоволення вимоги кредитора, якщо вимога або додані до неї документи не відповідають умовам гарантії або якщо вони подані гарантові після закінчення строку дії гарантії (частина 1 статті 565 Цивільного кодексу України).
Виходячи з Положення про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 № 639, видачі гарантії передує укладення договору між гарантом та боржником про надання фінансових послуг з видачі гарантії. Вказаний договір виступає зв`язуючим ланцюгом між основним договором принципала і бенефіціара, оскільки у договорі про видачу гарантії вказується, що гарантія видається на прохання принципала у зв`язку з його обов`язком перед бенефіціаром за основним договором, та гарантією, видача якої є основним обов`язком гаранта за цим договором.
Відповідно до розділу І Положення гарантійний лист - це гарантія, що оформлена належним чином на паперовому носії. Гарантія - це спосіб забезпечення виконання зобов`язань, відповідно до якого банк-гарант приймає на себе грошове зобов`язання перед бенефіціаром (оформлене в письмовій формі або у формі повідомлення) сплатити кошти за принципала в разі невиконання останнім своїх зобов`язань у повному обсязі або їх частину в разі пред`явлення бенефіціаром вимоги та дотримання всіх вимог, передбачених умовами гарантії. Зобов`язання банку-гаранта перед бенефіціаром не залежить від основного зобов`язання принципала (його припинення або недійсності), зокрема, і тоді, коли посилання на таке зобов`язання безпосередньо міститься в тексті гарантії.
Частиною 1 статті 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.
Згідно з частиною 1 статті 617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.
Пунктом 8.1 Договору Сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за Договором у разі виникнення обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин). 
Пунктом 8.2 Договору передбачено обов`язок Сторони, яка не може виконати зобов`язання внаслідок таких обставин, повідомити про це іншу Сторону не пізніше 7 днів з моменту їх виникнення, а пунктом 8.3 підтвердити їх сертифікатом торгово-промислової палати.
Відповідно до статей 14, 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають відповідний сертифікат, який є належним доказом їх настання, характеру та тривалості.
Частиною 2 статті 27 Закону України «Про публічні закупівлі» визначено, що замовник повертає забезпечення виконання договору про закупівлю: 1) після виконання переможцем процедури закупівлі/спрощеної закупівлі договору про закупівлю; 2) за рішенням суду щодо повернення забезпечення договору у випадку визнання результатів процедури закупівлі/спрощеної закупівлі недійсними або договору про закупівлю нікчемним; 3) у випадках, передбачених статтею 43 цього Закону; 4) згідно з умовами, зазначеними в договорі про закупівлю, але не пізніше ніж протягом п`яти банківських днів з дня настання зазначених обставин.
Відповідно до частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави, зобов`язана повернути потерпілому це майно. Частиною 2 цієї статті визначено, що положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи було безпідставне набуття або збереження майна результатом поведінки набувача, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Щодо доводу відповідача про незалежність гарантії суд зазначає таке.
Відповідач обґрунтовує заперечення проти позову тим, що гарантія є незалежним від основного зобов`язання одностороннім правочином, Банк-Гарант сплатив кошти за формально належно оформленою вимогою, а після сплати зобов`язання гаранта припинилося на підставі пункту 1 частини 1 статті 568 Цивільного кодексу України, у зв`язку з чим кошти отримані ним правомірно.
Суд погоджується з тим, що зобов`язання гаранта перед бенефіціаром не залежить від відносин між принципалом і бенефіціаром (стаття 562 Цивільного кодексу України), а гарант не вправі досліджувати наявність чи відсутність порушення з боку принципала і зобов`язаний сплатити кошти за формально належною вимогою такий підхід сформульовано об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в постанові від 17.05.2024 у справі № 910/17772/20. Тому сплата Банком-Гарантом коштів відповідачу, як така не є предметом спору і не оскаржується позивачем.
Разом з тим об`єднана палата в тій самій постанові окремо звертає увагу, що механізм гарантії передбачає існування трьох самостійних правочинів і трьох окремих правовідносин: 1) між бенефіціаром і принципалом (основне зобов`язання); 2) між принципалом і гарантом (договір про надання гарантії); 3) односторонній правочин гаранта на користь бенефіціара (сама гарантія). 
Незалежність зобов`язання гаранта стосується виключно відносин 3 і пояснює, чому Банк не мав права відмовити в платежі, перевіряючи обґрунтованість вимоги по суті. 
Водночас, як прямо зазначено в пункті 56 постанови у справі № 910/17772/20, «якщо бенефіціар за відсутності основного зобов`язання (наприклад, якщо воно припинене виконанням з інших підстав, є недійсним) звернеться до гаранта і отримає від нього грошову суму, то таке є набуттям майна (грошей) без достатньої правової підстави за рахунок потерпілого… принципал вправі звернутись до бенефіціара з вимогою про повернення принципалу коштів, сплачених гарантом, за правилами глави 83 Цивільного кодексу України».
Отже, припинення зобов`язання Банку-Гаранта перед відповідачем на підставі статті 568 Цивільного кодексу України є наслідком, що стосується виключно відносин «гарант — бенефіціар» і саме по собі не виключає кондикційної вимоги позивача до відповідача в межах відносин «принципал — бенефіціар», якщо буде встановлено відсутність підстав для утримання отриманих коштів саме в цих відносинах. Із цих підстав довід відповідача про те, що сплата гарантії Банком автоматично виключає задоволення позову, судом відхиляється.
У постанові Верховного Суду від 25.09.2024 у справі № 910/12114/23, правова позиція якої підтримана постановою Верховного Суду від 23.07.2025 у справі № 910/2024/24, сформульовано такий правовий висновок: частина 2 статті 27 Закону України «Про публічні закупівлі» чітко передбачає момент повернення замовником забезпечення договору — після його виконання учасником-переможцем, у той час як можливість неповернення замовником забезпечення існує лише у разі невиконання учасником умов договору. При цьому невиконання має місце лише у випадку відсутності дій, які складають зміст зобов`язання, а неналежним виконанням є виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених його змістом. Верховний Суд у справі № 910/2024/24 прямо підтвердив цей висновок і відхилив доводи заявника касаційної скарги про необхідність відступу від нього.
Судом встановлено, що позивач поставив товар за Договором у повному обсязі: загальна вартість поставленого товару за чотирма видатковими накладними (№ 1055, № 22, № 81, № 243) становить 10 198 012,20 грн, що повністю відповідає ціні Договору. Із цих чотирьох поставок дві (за накладними № 1055 та № 22) здійснені без порушення строку, а дві (за накладними № 81 та № 243) з відхиленням від графіка поставки відповідно на 10 та 71 календарний день.
Застосовуючи наведений правовий висновок Верховного Суду до встановлених обставин, суд доходить висновку про те, що допущене позивачем прострочення поставки двох партій товару за умови поставки товару в повному обсязі є неналежним виконанням Договору, а не його невиконанням. 
Оскільки частина 2 статті 27 Закону України «Про публічні закупівлі» та кореспондуючий пункт їй 10.3 Договору пов`язують повернення забезпечення саме з фактом виконання Договору в повному обсязі без застереження щодо своєчасності такого виконання, а можливість утримання забезпечення закон пов`язує виключно з невиконанням, відповідач не мав закріпленої законом чи Договором підстави для утримання отриманої за гарантією суми після завершення позивачем поставки товару в повному обсязі.
Так, у справі № 910/2024/24 договір підряду містив пряму умову про неповернення забезпечення «у разі порушення підрядником зобов`язань за договором», тобто пов`язував негативний наслідок із будь-яким порушенням, а не лише з невиконанням договору в цілому; крім того, вимогу за гарантією бенефіціар пред`явив у період, коли обов`язок з виконання основної (будівельної) частини робіт ще не настав, а поетапне зобов`язання хоча і було виконано з простроченням, але прострочення це вже було окремо компенсовано сплаченими підрядником пенею та штрафом. 
Незважаючи на це, Верховний Суд визнав правильним висновок суду апеляційної інстанції про те, що гарантійний випадок не настав, а отримані бенефіціаром кошти є безпідставно набутими та підлягають поверненню принципалу на підставі статей 1212, 1213 Цивільного кодексу України.
У Договорі поставки № 1949/УПГГК/25, на відміну від договору у справі № 910/2024/24, пункт 10.3 не містить умови про неповернення (утримання) забезпечення в разі порушення строку поставки чи будь-якого іншого порушення, цей пункт вичерпно визначає лише підстави для повернення забезпечення. 
За таких обставин відсутні підстави вважати, що сторони Договору розширили договором випадки правомірного утримання гарантійної суми порівняно з випадками, встановленими частиною 2 статті 27 Закону України «Про публічні закупівлі», а вимога відповідача до Банку-Гаранта від 17.06.2026 була пред`явлена вже після повного завершення позивачем поставки товару (27.04.2026), тобто за відсутності на момент її пред`явлення будь-якого невиконаного зобов`язання позивача за Договором.
Крім того, судом встановлено, що прострочення поставки за накладними № 81 та № 243 відбулося в період дії форс-мажорних обставин, засвідчених сертифікатами Дніпропетровської торгово-промислової палати № 1200-26-0088 від 15.01.2026 (період з 10.11.2025) та № 1200-26-1176 від 25.05.2026 (період з 16.01.2026 по 25.05.2026), а також те, що позивач у визначений пунктом 8.2 Договору строк повідомив відповідача про настання таких обставин листами № 192 та № 193 від 20.11.2025.
Відповідач у відзиві на позовну заяву та в запереченнях на відповідь на відзив не навів жодних доводів щодо неналежності, недостовірності чи необґрунтованості зазначених сертифікатів та повідомлень, обмежившись виключно доводами щодо правової природи гарантії.
З огляду на принцип змагальності суд визнає факт настання та дії форс-мажорних обставин, які унеможливили своєчасне виконання позивачем зобов`язань з поставки товару за накладними № 81 та № 243, доведеним і таким, що не спростований відповідачем.
Відповідно до статті 617 Цивільного кодексу України та пункту 8.1 Договору позивач звільняється від відповідальності за допущене прострочення поставки. Оскільки утримання суми банківської гарантії є для позивача негативним майновим наслідком порушення строку поставки, застосування такого наслідку до порушення, вчиненого за відсутності вини позивача та від відповідальності за яке він звільнений законом і Договором, не відповідає статті 617 Цивільного кодексу України та є додатковою, самостійною підставою для висновку про відсутність у відповідача права на утримання отриманої суми. 
За сукупністю викладеного суд доходить висновку про те, що в діях позивача відсутнє невиконання Договору поставки № 1949/УПГГК/25 в розумінні частини 2 статті 27 Закону України «Про публічні закупівлі» та пункту 10.3 Договору (позивач поставив товар у повному обсязі), а допущене ним прострочення поставки двох партій товару є неналежним виконанням, яке, крім того, сталося внаслідок форс-мажорних обставин, наявність та вплив яких на виконання Договору відповідачем не спростовано.
З огляду на це відповідач не мав правових підстав для пред`явлення вимоги за банківською гарантією № 51268 та для утримання отриманих за нею коштів. Одержані відповідачем від Банку-Гаранта кошти в розмірі 509 900,61 грн є такими, що набуті ним без достатньої правової підстави за рахунок позивача в розумінні статті 1212 Цивільного кодексу України, а тому підлягають поверненню позивачу в повному обсязі.
Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у розмірі 6 118,81 грн покладається на відповідача.
Керуючись статтями 11, 509, 526, 546, 560, 561, 562, 563, 564, 565, 568, 610, 612, 617, 629, 1212-1214 Цивільного кодексу України, статтею 27 Закону України «Про публічні закупівлі» статтями 13, 73-79, 86, 123, 129, 233, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд - 
ВИРІШИВ:
1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче об`єднання «Союзенергомаш» задовольнити повністю.
2. Стягнути з Акціонерного товариства «Укргазвидобування» (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, буд. 26/28, код 30019775) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче об`єднання «Союзенергомаш» (49127, м. Дніпро, вул. Гаванська, буд. 8, код 43391055) 509 900 (п`ятсот дев`ять тисяч дев`ятсот) грн 61 коп. безпідставно набутих грошових коштів та 6 118 (шість тисяч сто вісімнадцять) грн 81 коп. судового збору.
Наказ видати після набрання рішенням законної сили.
Рішення набирає законної сили у строк та в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в строк, встановлений ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, та в порядку, передбаченому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.
З повним текстом рішення можна ознайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua/.
Повний текст рішення складено та підписано 16.09.2026.

Суддя Марія ДЕМИДОВА