ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2026 року 	Луцьк	Справа № 140/6958/26 	

Волинський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Дмитрука В.В.,
розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ЕВОПЕРФЕКТ» до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, 

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕВОПЕРФЕКТ» (далі – ТОВ «ЕВОПЕРФЕКТ») звернулось до суду із позовом до Волинської митниці (далі – митний орган, відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA205140/2026/000050/2 від 24.04.2026.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з метою митного оформлення в режимі імпорту товару позивач подав до Волинської митниці митну декларацію (далі - МД) МД № 26UA205140023020U5 від 23.04.2026, в якій митну вартість товару визначено за основним методом - за ціною договору (контракту). 
Однак відповідач відмовив у митному оформленні товару за заявленою вартістю і прийняв рішення про коригування митної вартості товарів від №UA205140/2026/000050/2 від 24.04.2026. При цьому митний орган дійшов висновку, що вартість товару, що ввозиться на митну територію України, не може бути визнана за вибраним декларантом методом з огляду на те, що подані документи, не містять усіх даних для підтвердження митної вартості та містять розбіжності.
Позивач не погоджується із таким рішенням та зазначає, що для підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товару уповноваженою ним особою були подані передбачені частиною другою статті 53 Митного кодексу України (далі - МК України) необхідні документи, які не містили в собі будь-яких розбіжностей, зазначених в частині третій статті 53 МК України (тобто чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, що піддавалися обчисленню, підтверджували ціну товару, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця), у зв`язку з чим давали можливість відповідачу визначити митну вартість товару за ціною договору (за основним методом). При цьому вважає, що посилання митного органу на розбіжності, які були відсутні свідчить, що відповідач діяв упереджено. Характеристики товару підтверджувались наданими технічними паспортами на товар.
Відтак, позивач вважає, що відсутні підстави ставити під сумнів митну вартість товару, визначену декларантом, оскільки вартість товару підтверджується поданими до митного оформлення документами, у яких відсутні розбіжності щодо вартості товарів, ознаки підробки та вони містять достатньо відомостей щодо ціни товару.
Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 08.06.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, її розгляд визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
Представник відповідача у відзиві на позовну заяву позовні вимоги не визнала, просила відмовити у задоволенні позову, мотивуючи тим, що на етапі перевірки документів, поданих для підтвердження заявленої митної вартості товарів встановлено, що митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом та містять розбіжності: 
- відповідно гр. 20 МД умови поставки зазначені EXW Ankara, що суперечить місцю, вказаному в гр. 21 автотранспортної накладної від 16.04.2026 № б/н Стамбул; 
- відповідно рахунку на оплату від 23.04.2026 №168 вказано, що товар відпускається по факту надходження коштів на р/р Постачальника, однак для підтвердження заявленої митної вартості товару не надано банківські платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортних послуг; 
- відповідно рахунка на оплату від 23.04.2026 №168 за маршрутом м. Анкара (Туреччина) – п/п Сірет-Порубне (Україна) вартість транспортних послуг становить 91 700 грн. Даний маршрут проходить через кілька країн/регіонів, а відстань маршруту становить орієнтовно 1595 км, що в перерахунку становить 57,5 грн/км. В цей час за маршрутом Сірет-Порубне-с.Великий Омеляник вартість транспортних послуг становить 39 300 грн, а орієнтований кілометраж – 384км, що становить 102,3 грн/км. З огляду на зазначене вартість перевезення товару за межами митної території України менша, в порівнянні з вартістю перевезення товару на території України, що ставить під сумнів достовірність розподілу транспортних витрат, враховуючи вищу вартість пально-мастильних, інших експлуатаційних матеріалів та наявність платних доріг у країнах, через які здійснювалось перевезення товару; 
- згідно п. 4 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 22.02.2024 № 2-22/02 товар може бути застрахований від будь-яких ризиків тільки за дорученням Покупця та за його рахунок. В довідці про транспортні послуги від 22.04.2026 № б/н зазначено, що перевізником ТОВ «СИЛА-ТРАНС» страхування вантажу не здійснювалось. Проте, інформації про оформлення страхування зі сторони Покупця не надано;
- згідно рахунка-проформи від 11.02.2026 № UNJ2602-479 зазначено, що оплата за товар повинна бути здійснена двома платежами: 50 % передоплати і 50% перед відвантаженням. Вартість товару, згідно вказаної проформи, становить 87159 євро, а 50% даної вартості становить 43579,5 євро. Проте, до митного оформлення надано платіжний документ від 12.02.2026 № LV183106/260212, де оплата була здійснена на суму 56054,1 євро, що суперечить вищевказаним умовам оплати;
- відповідно договору-заявки від 08.04.2026 № 08/04/1 в графі 4 вказана вага вантажу і об`єм 5000 кг, що суперечить вазі зазначеній в пакувальному листі від 09.04.2026 № б/н -6806 кг (нетто) та 6812 кг брутто; 
- відповідно п. 10.1 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 22.02.2024 № 2-22/02 даний контракт діє до 31.12.2024. Проте, жодних додаткових документів щодо продовження строку його дії не надано.
Переліку запитуваних митницею документів не надано, листом від 24.04.2026 №43 повідомлено про відсутність інших додаткових документів. 
Таким чином, позивачем не було усунуто чи спростовано зазначені митним органом неточності та розбіжності щодо числових значень складових заявленої митної вартості.
Митну вартість товарів визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 Митного кодексу України, згідно раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях, а саме: - товар 2 на рівні – 6,22 дол.США/кг (8022,5 EUR/Штука згідно заявленого декларантом курсу валют) за ЕМД від 09.03.2026 №UA100100/2026/025957. 
За основу для коригування митної вартості товару взято вартість «1.Електрогенераторнi установки з поршневим двигуном внутрішнього згоряння iз запалюванням вiд стиснення дизелем, потужнiстю понад 75 кВxА, але небiльш як 375 кВxА...»., країна виробництва - TR. Виробник - UNIVERSAL JENERATOR San. ve Tic.Ltd.Sti. Торгівельна марка - UNIVERSAL GENERATOR.
З огляду на наведене вище, відповідач вважає, що рішення про коригування митної вартості №UA205140/2026/000050/2 від 24.04.2026 є таким, що прийняте у повній відповідності до вимог чинного законодавства, а тому є законним та обґрунтованим.
Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу зазначає, що виходячи із критеріїв, визначених частинами третьою, п`ятою статті 134, частиною дев`ятою статті 139 КАС України, визначена представником позивача сума до відшкодування витрат на правничу професійну допомогу є неспівмірною із заявленими позовними вимогами, складністю справи, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, відтак, просить зменшити розмір судових витрат, які підлягають розподілу.
Інших заяв по суті справи на адресу суду від учасників справи не надходило.
Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.
22.02.2024 між ТзОВ «ЕВОПЕРФЕКТ» (покупець) та компанією UNIJEN DIS TICARET LIMITED SIRKETI (Туреччина) (продавець) було укладено зовнішньоекономічний контракт №2-22/02, за умовами пункту 1.1. якого продавець приймає на себе зобов`язання продавати промислове обладнання покупцю, а покупець зобов`язується оплачувати та приймати товар, в порядку та на умовах, визначених контрактом. Відповідно до п.1.3. контракту асортимент товару, номенклатура товару, одиниця товару, кількість товару, ціна товару, та інші дані, необхідні для організації поставок товару, визначаються у проформах - інвойсах або інвойсах, погоджених покупцем, які є невід`ємною частиною контракту. 
Згідно із пп. 2.1. п. 2. контракту термін відвантаження продавцем товару протягом 30 (тридцяти) банківських днів з дати отримання 100% оплати за товар, якщо інше не зазначено в інвойсі. 
Пунктом 2.5. контракту обумовлено, що поставка продавцем товару здійснюється на умовах Incoterms 2010 EXW 1STAMBUL, м. Стамбул, Туреччина, якщо інші умови не зазначені в інвойсах.
Товар поставляється продавцем в експортній тарі (упаковці), яка повинна відповідати стандартам або технічним умовам і забезпечувати його збереження в належному стані підчас транспортування або зберігання. Товар повинен супроводжуватись пакувальним листом (п.2.6.контракту).
Відповідно до п.2.9 контракту сторонами визначено перелік документів, якими має супроводжуватись товар, а саме: - інвойс, CMR (товаро-транспортна накладна), пакувальний лист, експортна або транзитна декларація, сертифікат походження (за наявності), сертифікат якості (за наявності), інші документи, необхідні на запит покупця.
Відповідно до п.3.1. контракту ціна товару визначається у проформах - інвойсах або інвойсах, які є невід?ємною частиною контракту. Ціна товару включає вартість експортної тари (упаковки), маркування, митних зборів країни Продавця. (п.3.2. контракту).
Розрахунок покупцем за товар здійснюється в доларах або Євро у безготівковому порядку, шляхом перерахування покупцем грошових коштів на рахунок продавця, на підставі виставленого продавцем рахунку (проформа- інвойс) до даного контракту (п.3.5. контракту). Розрахунок покупцем за товар здійснюється на умовах зазначених в проформах - інвойсах (п.3.7. контракту).
12.02.2026 та 08.04.2026 товариство з обмеженою відповідальністю «ЕВОПЕРФЕКТ» здійснює оплату за товар відповідно в розмірі 56 054,10 Євро та в розмірі 31 104,90 Євро. Оплата за товар була здійснена з призначенням платежу: «PRPMNT до контракту 2-22/02 від 22/02/2024, проформи -інвойсу №UNJ2602-479 від 11/02/2026».
09.04.2026 компанією UNIJEN DIS TICARET LIMITED SIRKETI (Туреччина) був сформований інвойс №UNJ20260000000021 щодо поставки товару - дизельних генераторів трьох найменувань в кількості 6 штук на загальну суму 32 668,80 ЄВРО. В інвойс був включений товар зазначений в проформі - інвойсі №UNJ2602-479 від 11.02.2026 , а саме дизельний генератор UND-BD 44K VA 1500об/хв, 50 Гц 400/231 В за ціною 4765,00 ЄВРО вартістю 9530,00 ЄВРО та дизельний генератор UND-BD 50KVA 1500об/хв, 50 Гц 400/231 В за ціною 5330,00 ЄВРО вартістю 10660,00 ЄВРО, дизельний генератор UND-K 150KVA 1500об/хв, 50 Гц 400/231 В за ціною 6 239,40 ЄВРО вартістю 12 478,80 ЄВРО. Найменування зазначеного в інвойсі товару, тип, його ціна відповідають даним що зазначені в проформі - інвойсі №UNJ2602-479. Згідно інвойсу умови поставки - EX W Ankara.
16.04.2026 компанія UNIJEN DIS TICARET LIMITED SIRKETI (Туреччина) здійснила поставку товариству з обмеженою відповідальністю «ЕВОПЕРФЕКТ» товар - дизельні генератори трьох найменувань в кількості 6 штук на загальну суму 32 668,80 ЄВРО.
Поставка товару здійснювалась на умовах EXW Ankara, Туреччина. Умови поставки відповідають інвойсу №UNJ20260000000026 від 09.04.2026, що підтверджується міжнародною - товарно- транспортною накладною (CMR) б/н від 16.04.2026.
Перевезення товару здійснювалось ТОВ «СИЛА ТРАНС» відповідно до договору - заявки №08/04/1 на міжнародні вантажні перевезення від 08.04.2026.
З метою митного оформлення товару позивачем 23.04.2026 через декларанта подав до Волинської митниці митну декларацію №26UA205140023020U5. Додатково до митної вартості товару було включено витрати на транспортування в розмірі 91 700,00 гривень
Для підтвердження митної вартості товару по МД №26UA205140023020U5 позивачем додано: ??контракт на поставку товару №2-22/02 від 22.02.2024; додаткову угоду №1 до контракту №2-22/02 від 22.02.2024; проформу - інвойс №UNJ2602-479 від 11.02.2026; інвойс UNJ20260000000027 від 09.04.2026; платіжну інструкцію LV183106/260212 від 12.02.2026; платіжну інструкцію LV187533/260408 від 08.04.2026; пакувальний лист б/н від 09.04.2026; митну декларацію країни відправника 26341300EX002987766 від 15.04.2026; сертифікат походження №MM1138063 від 15.04.2026; договір-заявку №08/04/1 на міжнародні вантажні перевезення від 08.04.2026; міжнародну товарно- транспортну накладну CMR 6/н від 16.04.2026; довідку про транспортні послуги б/н від 22.04.2026; технічні паспорти на товар від 01.10.2024; рахунок на оплату транспортних витрат №168 від 23.04.2026.
Згідно вимог наказу ДМСУ від 01.07.2021 №476 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України» (далі – Методичні рекомендації №476) та згідно ст.53-54 МКУ декларанту було запропоновано надати в 10-денний термін наступні додаткові документи: 
1) договір із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором; 
3) виписку з бухгалтерської документації; 
4) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 
5) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; 
6) транспортні (перевізні) документи, 
7) банківський платіжний документ, що стосується оцінюваного товару, 
8) копію митної декларації країни відправлення.
Додатково митним брокером під час митного оформлення товару, до прийняття оскаржуваного рішення було, платіжну інструкцію №831 від 24.04.2026, лист - уточнення №42 від 24.04.2026, лист компанії відправника за вих. №01-2404 від 24.04.2026.
Листом від 24.04.2026 №43 позивачем повідомлено відповідача про відсутність інших додаткових документів.
24.04.2026 Волинською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №№UA205140/2026/000050/2, де у графі 33 зазначено, що митна вартість товарів №1, 2, які возяться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом. Згідно ст. 54 МКУ митниця під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару зобов`язана здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товару шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів в поданих до митного оформлення товарів за митною декларацією 26UA205140023020U5 від 23.04.2026 документи містять розбіжності, зокрема:
- відповідно гр. 20 МД умови поставки зазначені EXW Ankara, що суперечить місцю, вказаному в гр. 21 автотранспортної накладної від 16.04.2026 № б/н Стамбул; 
- відповідно рахунку на оплату від 23.04.2026 №168 вказано, що товар відпускається по факту надходження коштів на р/р Постачальника, однак для підтвердження заявленої митної вартості товару не надано банківські платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортних послуг; 
- відповідно рахунка на оплату від 23.04.2026 №168 за маршрутом м. Анкара (Туреччина) – п/п Сірет-Порубне (Україна) вартість транспортних послуг становить 91 700 грн. Даний маршрут проходить через кілька країн/регіонів, а відстань маршруту становить орієнтовно 1595 км, що в перерахунку становить 57,5 грн/км. В цей час за маршрутом Сірет-Порубне-с.Великий Омеляник вартість транспортних послуг становить 39 300 грн, а орієнтований кілометраж – 384км, що становить 102,3 грн/км. З огляду на зазначене вартість перевезення товару за межами митної території України менша, в порівнянні з вартістю перевезення товару на території України, що ставить під сумнів достовірність розподілу транспортних витрат, враховуючи вищу вартість пально-мастильних, інших експлуатаційних матеріалів та наявність платних доріг у країнах, через які здійснювалось перевезення товару; 
- згідно п. 4 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 22.02.2024 № 2-22/02 товар може бути застрахований від будь-яких ризиків тільки за дорученням Покупця та за його рахунок. В довідці про транспортні послуги від 22.04.2026 № б/н зазначено, що перевізником ТОВ «СИЛА-ТРАНС» страхування вантажу не здійснювалось. Проте, інформації про оформлення страхування зі сторони Покупця не надано;
- згідно рахунка-проформи від 11.02.2026 № UNJ2602-479 зазначено, що оплата за товар повинна бути здійснена двома платежами: 50 % передоплати і 50% перед відвантаженням. Вартість товару, згідно вказаної проформи, становить 87159 євро, а 50% даної вартості становить 43579,5 євро. Проте, до митного оформлення надано платіжний документ від 12.02.2026 № LV183106/260212, де оплата була здійснена на суму 56054,1 євро, що суперечить вищевказаним умовам оплати;
- відповідно договору-заявки від 08.04.2026 № 08/04/1 в графі 4 вказана вага вантажу і об`єм 5000 кг, що суперечить вазі зазначеній в пакувальному листі від 09.04.2026 № б/н -6806 кг (нетто) та 6812 кг брутто; 
- відповідно п. 10.1 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 22.02.2024 № 2-22/02 даний контракт діє до 31.12.2024. Проте, жодних додаткових документів щодо продовження строку його дії не надано.
Зважаючи на неподання декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МК України, у зв`язку із неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості (методу 2а та методу 2б - з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари; методу 2в та методу 2г - з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта), митну вартість товару визначено за резервним методом згідно з статтею 64 МК України на підставі цінової інформації, наявної в ЄАІС, рівень митної вартості товару становить товар №2 на рівні – 6,22 дол.США/кг (8022,5 EUR/Штука згідно заявленого декларантом курсу валют) за ЕМД від 09.03.2026 №UA100100/2026/025957.
Товар випущено у вільний обіг з наданням гарантій, передбачених ч.7 ст. 55 Митного кодексу України, про що свідчить митна декларація №26UA205140023302U6 від 24.04.2026.
Позивач, не погоджуючись із рішенням про коригування митної вартості товару звернувся до суду із цим позовом.
При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.
Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються МК України та іншими законами України.
Статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товару, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товару, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з частинами першою, другою статті 51 МК України митна вартість товару, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої, другої статті 52 МК України заявлення митної вартості товару здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товару у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Як встановлено частиною першою статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Частиною другою статті 53 МК України визначений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів. Ними є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (частини перша, друга статті 54 МК України).
Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з частиною п`ятою статті 54 МК України митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості.
У частині третій статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Відповідно до частини четвертої статті 53 МК України у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (частина п`ята статті 53 МК України).
Із наведених положень випливає, що митний орган має повноваження здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товару, порівнянням рівня заявленої митної вартості товару з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товару, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товару. При цьому лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України (подані документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, мають ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари), є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Такий висновок щодо застосування норм статей 53, 54 МК України Верховний Суд зробив в ряді постанов, зокрема в постановах від 27.03.2020 у справі №540/2605/18, від 21.10.2021 у справі №420/4820/19.
Як вбачається із матеріалів справи, спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за основним методом (за ціною договору (контракту).
Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товару, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товару, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товару; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товару; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товару, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті (частина четверта статті 58 МК України).
У розумінні частини п`ятої статті 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Повний перелік витрат, які підлягають додаванню до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари при визначенні митної вартості, визначений частиною десятою статті 58 МК України.
Як визначено частиною другою статті 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
За приписами частин першої, другої статті 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.
Відповідно до частини шостої статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Наведені норми зобов`язують митницю зазначати конкретні обставини, які викликали сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовiрностi.
Згідно з частиною першою статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
У розглядуваному випадку спірне рішення прийняте відповідачем з підстав, визначених пунктом 2 частини шостої статті 54 МК України: декларант не надав усіх додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, а подані до митного оформлення документи містять розбіжності.
Надаючи оцінку доводам сторін у справі, зокрема, щодо наявності у митного органу підстав для витребування додаткових документів, суд зазначає, що для підтвердження заявленої митної вартості за резервним методом – декларант подав разом із митною декларацією документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України: контракт на поставку товару №2-22/02 від 22.02.2024; додаткову угоду №1 до контракту №2-22/02 від 22.02.2024; проформу - інвойс №UNJ2602-479 від 11.02.2026; інвойс UNJ20260000000027 від 09.04.2026; платіжну інструкцію LV183106/260212 від 12.02.2026; платіжну інструкцію LV187533/260408 від 08.04.2026; пакувальний лист б/н від 09.04.2026; митну декларацію країни відправника 26341300EX002987766 від 15.04.2026; сертифікат походження №MM1138063 від 15.04.2026; договір-заявку №08/04/1 на міжнародні вантажні перевезення від 08.04.2026; міжнародну товарно- транспортну накладну CMR 6/н від 16.04.2026; довідку про транспортні послуги б/н від 22.04.2026; технічні паспорти на товар від 01.10.2024; рахунок на оплату транспортних витрат №168 від 23.04.2026.
Додатково митним брокером під час митного оформлення товару, до прийняття оскаржуваного рішення було, платіжну інструкцію №831 від 24.04.2026, лист - уточнення №42 від 24.04.2026, лист компанії відправника за вих. №01-2404 від 24.04.2026.
На думку суду, подані декларантом відповідно до частини другої статті 53 МК України документи підтверджують складові митної вартості, дозволяють ідентифікувати оцінюваний товар та містять об`єктивні дані, що піддаються обчисленню.
Так, контрактом №2-22/02 від 22.02.2024, укладеним між ТзОВ «ЕВОПЕРФЕКТ» (покупець) та UNIJEN DIS TICARET LIMITED SIRKETI (Туреччина) (постачальник), визначено предмет та умови поставки, строк дії контракту. Зокрема, відповідно до п.1.3. контракту асортимент товару, номенклатура товару, одиниця товару, кількість товару, ціна товару, та інші дані, необхідні для організації поставок товару, визначаються у проформах - інвойсах або інвойсах, погоджених покупцем, які є невід`ємною частиною контракту.
Щодо тверджень відповідача, які викладені в рішенні №UA205140/2026/000050/2 від 24.04.2026, що відповідно гр. 20 МД умови поставки зазначені EX Ankara, що суперечить місцю, вказаному 6 гр. 21 автотранспортної накладної від 16.04.2026 №б/н – Стамбул, суд зазначає, що в гр. 20 МД умови поставки зазначені EX Ankara, так як поставка товару відбувалась з м. Анкара, суд зазначає таке.
Поставка товару на умовах EXW Ankara відповідає наданому до митного оформлення інвойсу UNJ20260000000027 від 09.04.2026 та експортній декларації країни відправника 26341300EX002987766 від 15.04.2026.
Крім того, в експортній декларації зазначено, що замитнення товару здійснювалось в м. Стамбул. В гр.21. автотранспортної накладної зазначається місце складання накладної, а не місце завантаження товару, яке зазначається в гр. 4. Відповідно перевізником в даній графі зазначено Стамбул - місце де здійснювалось замитнення товару. 
В наданому листі - поясненні за вих. №42 митному органу роз?яснено, що фактичне завантаження товару здійснювалось за адресою в м. Анкара, що відповідає умовам поставки. Разом з тим, митне оформлення товару на території Туреччини (експортне оформлення) здійснювалось в м. Стамбул, що і зазначено в автотранспортній накладній (CMR). 
Також слід звернути увагу, що згідно наданій митному органу довідці б/н від 22.04.2026 про транспортні витрати та рах. №168 від 23.04.2026 про оплату транспортних послуг транспортні послуги оплачувались за маршрутом м. Анкара (Туреччина)- м/п Сірет/Порубне. До митної вартості товару включені витрати за маршрутом м. Анкара (Туреччина) - м/п Сірет/Порубне.
Щодо розбіжності «Відповідно рахунку на оплату від 23.04.2026 №168 вказано, що товар відпускається по факту надходження коштів на р/р постачальника, однак для підтвердження заявленої митної вартості товару не надано банківські платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортних послуг» суд вказує, що даний рахунок виставлений позивачу Перевізником - ТОВ «Сила-Транс» відповідно до договору - заявки №08/04/1 від 08.04.2026 року на міжнародні вантажі перевезення за маршрутом м. Анкара (Туреччина) - с. Великий Омеляник, Луцький р-н, Волинська обл. на загальну суму 131 000,00 гривень. 
Як вбачається з пункту 15 договору - заявки №08/04/1 від 08.04.2026 форма оплати - безготівковий розрахунок по оригіналах документів. Позивачем крім довідки про транспортні витрати від 22.04.2026 надана до митного оформлення платіжна інструкція №831 від 24.04.2026 про оплату транспортних послуг на суму 131 000, 00 грн, в призначенні якої зазначено: за міжнародні транспорті перевезення за кордоном по маршруту: м. Анкара (Туреччина) - с. Великий Омеляник (Україна) зг. рах. №168 від 23.04.2026 без ПДВ. Сума платежу відповідає сумі, зазначеній в договорі-заявці №08/04/1 від 08.04.2026 на міжнародні вантажі перевезення, рахунку №168. 
Крім того, у поясненні за вих. №42 від 24.04.2026 позивач зазначив, що витрати на транспортування є фактичними, документально підтвердженими.
Щодо посилань митного органу в рішенні про коригування митної вартості товарів, що відповідно рахунка на оплату від 23.04.2026 №168 за маршрутом м. Анкара (Туреччина) - п/п Сірет-Порубне (Україна) вартість транспортних послуг становить 91 700 грн. Даний маршрут проходить через кілька країн/регіонів, а відстань маршруту становить орієнтовно 1 595 км, що в перерахунку становить 57,5 грн/км. В цей час за маршрутом Сірет-Порубне-с.Великий Омеляник вартість транспортних послуг становить 39 300 грн, а орієнтований кілометраж - 304км, що становить 102,3 грн/км. З огляду на зазначене вартість перевезення товару за межами митної території України менша, в порівнянні з вартістю перевезення товару на території України, що ставить під сумнів достовірність розподілу транспортних витрат, враховуючи вищу вартість пально-мастильних, інших експлуатаційних матеріалів та наявність платних доріг у країнах, через які здійснювалось перевезення товару.
Як вбачається з матеріалів справи, до митної вартості товару включені транспортні витрати в розмірі 91 700,00 гривень за маршрутом: м. Анкара (Туреччина) -п/п. Порубне (державний кордон України. Позивач підтвердив включені до митної вартості товару транспортні витрати наступними доказами: договір - заявкою №08/04/1 від 08.04.2026, згідно п.14 якої сума фрахту становить 131 000,00 грн, місце завантаження Анкара, місце розвантаження с. Великий Омеляник; автотранспортною накладною (CMR) б/н від 16.04.2026, довідкою б/н від 22.04.2026 про транспортні витрати, рахунком на оплату №168 від 23.04.2026 , платіжною інструкцією №831 від 24.04.2026.
Розподіл транспортних витрат здійснювався виключно перевізником ТОВ «Сила - Транс» та відображений останнім у довідці б/н від 22.04.2026 та рахунком на оплату №168 від 23.04.2026. 
Щодо непропорційного розподілу транспортних витрат (вартість перевезення товару за один кілометр по Україні перевищує вартість перевезення товару за один кілометр за межами України), то слід зазначити, що перевізник самостійно визначає розмір транспортних витрат по всьому маршруту, формуючи ціну з огляду на різні ціноутворюючі фактори (як-от вартість та якість пального, розрахункові витрати пального на км пробігу, відрядні витрати, технічний стан доріг, витрачений час у дорозі і т.п.). 
Твердження митного органу про непропорційний розподіл витрат грунтуються на суб?єктивних припущеннях, без урахування специфіки перевезення та без аналізу конкретних документів (зокрема щодо вартості паливно-мастильних матеріалів), що підтверджують транспортні витрати. Разом з тим витрати підтверджені договором перевезення, рахунком та довідкою перевізника, і не можуть бути змінені позивачем. Зазначене також відображено у поясненні позивача за вих. №42 від 24.04.2026.
Надані документи відповідають рекомендаційним вимогам наказу Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення».
Верховний Суд звернув увагу на те, що якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким(-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами.» (п. 2.11 Довідки щодо узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13.03.2012, затвердженої постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13.03.2017 №2).
Суд зазначає, що наказ Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення» надає право митному органу в разі невизнання затрат на транспортування визначити їх самостійно, дослівно «на підставі тарифів, які застосовуються перевізниками для відповідного виду транспорту, що діяли на дату транспортування товару». 
Щодо твердження митного органу: «Згідно п. 4 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 22.02.2024 №2-22/02 товар може бути застрахований від будь-яких ризиків тільки за дорученням Покупця та за його рахунок. В довідці про транспортні послуги від 22.04.2026 № б/н зазначено, що перевізником ТОВ «СИЛА-ТРАНС» страхування вантажу не здійснювалось. Проте, інформації про оформлення страхування зі сторони Покупця не надано».
Відповідно до положень зовнішньоекономічного договору (контракту) від 22.02.2024 №2-22/02 страхування товару не є обов?язковим, а є добровільним, що визначено п.4 контракту (товар може бути застрахованим від будь -яких ризиків тільки за дорученням Покупця та за його рахунок). Перевізник ТОВ «Сила - транс» у довідці зазначив що страхування товару не здійснювалось.
Страхування вантажу, що поданий до митного оформлення не здійснювалось, про що позивач зазначав у поясненні за вих, №42 від 24.04.2026 , що спростовує твердження митного органу про відсутність інформації про оформлення страхування. 
Відповідач жодним чином не вказує на те, яким чином зазначена обставина впливає на правильність митної вартості, перешкоджає визначенню митної вартості за першим методом, з урахуванням подання декларантом інших документів, які повністю підтверджують заявлену митну вартість. Практика Верховного Суду (постанова від 24.01.2019 у справі № 821/1697/17) підтверджує, що такі розбіжності не є підставою для коригування.
Щодо розбіжності, зазначеної в графі 33 рішення про коригування митної вартості товарів, що згідно рахунка-проформи від 11.02.2026 №UNJ2602-479 зазначено, що оплата за товар повинна бути здійснена двома платежами: 50 % передоплати і 50% перед відвантаженням. Вартість товару, згідно вказаної проформи, становить 87159 євро, а 50% даної вартості становить 43579,5 євро. Проте, до митного оформлення надано платіжний документ від 12.02.2026 №LV 183106/260212, де оплата була здійснена на суму 56 054,1 євро, що суперечить вищевказаним умовам оплати; до митного оформлення надано банківські платіжні документи №LV183106/260212 від 12.02.2026 на суму 56054,10 євро та №LV187533/260408 від 08.04.2026 на суму 31 104,90 євро, що відповідає загальній сумі 87 159,00 євро рахунка-проформи від 11.02.2026 №UNJ2602-479. Також, згідно рахунка-проформи оплата за товар узгоджена в такій послідовності: 50% передоплата та 50% перед відправкою товару. В графі 70 (призначення платежу) банківських платіжних документів вказані контракт №2-22/02 від 22.02.2024 та проформа-інвойс №UNJ2602-479 від 11.02.2026. Відповідно рахунка-фактури від 09.04.2026 №UNJ20260000000026 вартість товару заявленого до митного оформлення становить 54 490,20євро. Таким чином, розрахунки не можливо ідентифікувати з оцінюваною партією товарів
Суд зазначає, що такий висновок митного органу є безпідставним. Так проформа - інвойс №UNJ2602-479 від 11.02.2026 містить інформацію щодо найменування товару, його кількості, ціни, та загальної вартості. Зокрема в проформі інвойсі №UNJ2602-479 від 11.02.2026 зазначено наступні найменування товару дизельний генератор UND-BD35KVA 1500об/хв, 50 Гц 400/231 В за ціною 4575,00 ЄВРО в кількості однієї одиниці вартістю 4575,00 ЄВРО та дизельний генератор UND-К 150KVA 1500об/хв, 50 Гц 400/231 В за ціною 6239,40 ЄВРО в кількості 10 одиниць вартістю 62394,00 ЄВРО. 
Митний орган підтверджує, що платіжні документи №LV183106/260212 від 12.02.2026 на суму 56054,10 євро та №LV187533/260408 від 08.04.2026 на суму 31 104,90 євро, відповідають загальній сумі 87 159,00 євро рахунка-проформи від 11.02.2026 №UNJ2602-479. 
Слід звернути увагу, що згідно призначень платежу, що міститься в зазначених платіжних документах позивач оплачував рахунок-проформу від 11.02.2026 №UNJ2602-479. Недотримання послідовності в оплаті товару не є тією обставиною що робить неможливим ідентифікацію партії товару, так як визначальним для ідентифікації є саме призначення платежу. 
Крім того, здійснення авансової оплати за товар в більшому, ніж він обумовлений сторонами розмірі не є забороненим та відповідає принципу свободи договору, адже сторона не позбавлена дострокового виконання зобов`язання.
Інвойс №UNJ20260000000027 від 09.04.2026 був сформований компанією UNIJEN DIS TICARET LIMITED SIRKETI (Туреччина) щодо поставки товару – дизельних генераторів трьох найменувань в кількості 6 штук на загальну суму 32668,80 ЄВРО. В інвойс був включений товар зазначений в проформі - інвойсі №UNJ2602-479 від 11.02.2026, а саме дизельний генератор UND-BD 44KVA 1500об/хв, 50 Гц 400/231 В за ціною 4765,00 ЄВРО вартістю 9530,00 ЄВРО та дизельний генератор UND-BD 50KVA 1500об/хв, 50 Гц 400/231 В за ціною 5330,00 ЄВРО вартістю 10660,00 ЄВРО, дизельний генератор UND-K 150KVA 1500об/хв, 50 Гц 400/231 за ціною 6239,40 ЄВРО вартістю 12478,80 ЄВРО. 
Найменування зазначеного в інвойсі товару, тип, його ціна відповідають даним що зазначені в проформі - інвойсі №UNJ2602-479. Крім того в інвойсі зазначено, що він виданий відповідно до проформи - інвойсу №UNJ2602-479. 
3 аналізу зазначених документів вбачається що була здійснена поставка частини оплаченого товару. Крім того позивач надав митному органу копію листа фірми відправника про те, що порядок розрахунків був узгоджений сторонами.
Зазначене вище однозначно спростовує позицію митного органу про неможливість ідентифікувати розрахунки з оцінюваною партією товару та відсутність в цій частині будь-яких розбіжностей.
Щодо посилань митного органу в графі 33 оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів, що відповідно договору-заявки від 08.04.2026 №08/04/1 в графі 4 вказана вага вантажу і об?єм 5000 кг, що суперечить вазі зазначеній в пакувальному листі від 09.04.2026 №б/н -6806 кг (нетто) та 6812 кг брутто, суд зазначає наступне.
Згідно зі статтею 2 Закону України від 01.07.2004 №1955-IV «Про транспортно-експедиторську діяльність» перевезення вантажів супроводжується товарно-транспортними документами, складеними мовою міжнародного спілкування залежно від обраного виду транспорту або державною мовою, якщо вантажі перевозяться в Україні. Такими документами можуть бути, зокрема, міжнародна автомобільна накладна (CMR).
Оцінюючи такі доводи митного органу слід зазначити, що вага, що зазначена у пакувальному листі відповідає вазі, зазначеній в CMR б/н від 16.04.2026 , та вазі зазначеній у експортній декларації країни відправника та сертифікаті походження від 15.04.2026. 
Вагу товару, задекларованого, підтверджують надані позивачем супровідні документи, а саме: CMR 6/н від 16.04.2026; сертифікат походження товару ММ №1138063 від 15.04.2026; пакувальним листом б/н від 09.04.2026.
Ці ж самі відомості щодо ваги товару містить митна декларація країни відправника 26341300EX002987766 від 15.04.2026.
Вказані документи свідчать про відсутність будь-яких розбіжностей з питання щодо належної ваги товару.
Щодо твердження митного органу, «Відповідно п. 10.1 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 22.02.2024 №2-22/02 даний контракт діє до 31.12.2024. Проте, жодних додаткових документів щодо продовження строку його дії не надано», то слід зазначити що позивачем митному органу надано додаткову угоду про продовження строку дії договору до 31.12.2026.
Відтак, надані документи підтверджують відомості щодо ваги задекларованого товару, а твердження митного органу про наявність розбіжностей у вазі товару, що впливають на митну вартість товару безпідставними
Суд наголошує, що вимога про надання документів, перерахованих у частині третій статті 53 МК України (договору (угоди, контракту) із третіми особами, пов`язаного з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунків про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунків про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписки з бухгалтерської документації; каталогів, специфікацій, прейскурантів (прайс-листів) виробника товару; висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлених спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформації біржових організацій про вартість товару або сировини), є обґрунтованою тільки тоді, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або відсутні відомості про усі числові значення складових митної вартості товарів.
На думку суду, вказаний перелік документів є некоректним за обставин цієї справи. Підтверджуючими документами про вартість товару в цьому випадку є зовнішньоекономічний контракт з доповненням до нього, рахунок-фактура (інвойс), платіжна інструкція про оплату товару. Поряд з тим, витребовуючи висновок про вартісні та якісні характеристики оцінюваного товару, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями, відповідач не навів обґрунтування, які складові митної вартості такий документ має підтвердити та яким чином він надасть можливість підтвердити чи спростувати відомості офіційно виданих продавцем товару документів щодо ціни товару, недійсність чи ознаки підробки щодо яких не виявлено. Так само ненадання виписки з бухгалтерської документації за умов, відповідно до яких товар ввозився на митну територію України, не може позбавляти позивача можливості декларувати товар на підставі документів, що підтверджують ціну товару та які були сформовані (виписані) продавцем.
При вирішенні спору суд також враховує, що відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товару має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товару, інших умов, що могли вплинути на ціну товару), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Натомість у спірному рішенні митний орган лише вказав номер та дату митної декларації (від 09.03.2026 №UA100100/2026/025957), на основі якої було здійснено коригування митної вартості товару, що не дає підстав вважати вказане рішення обґрунтованим та мотивованим. На думку суду, відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.
За усталеною та послідовною практикою Верховного Суду (постанови від 10.06.2021 у справі №815/6854/17, від 14.07.2020 у справі №809/1734/16) приписами МК України встановлено, що митний орган, здійснюючи митний контроль, зокрема, при визначені митної вартості, має діяти у спосіб, який визначено МК України. При цьому наявна інформація, яка міститься в АСАУР, повинна мати лише допоміжний характер. Митним законодавством встановлений вичерпний перелік документів, які зобов`язаний надати декларант на підтвердження митної вартості товару. Наявність в АСАУР інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, є більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за іншим методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо). АСАУР не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.
Отже, формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.
В адміністративних процедурах із митного контролю та митного оформлення митниця повинна довести законність свого рішення, яке не може ґрунтуватися на припущеннях про неповноту і недостовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.
На думку суду, відповідач не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар (чи підлягає сплаті), та що такі документи не дають можливість здійснити митне оформлення товару за визначеною декларантом митною вартістю товару. Тому підстави вважати, що рішення відповідача від №UA205140/2026/000050/2 від 24.04.2026 про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм частини другої статті 55 МК України, відсутні, а отже це рішення підлягає скасуванню як протиправне.
Щодо відшкодування витрат на правничу допомогу в сумі 11 000,00 грн, то суд зазначає наступне.
Відповідно до частин першої, другої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Згідно із частинами третьою - п`ятою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Як передбачено частинами шостою, сьомою статті 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Виходячи з аналізу вищевказаних правових норм, слід дійти висновку про те, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат.
Відповідно до частин другої, третьої статті 30 Закону України від 05.07.2012 №5076-VI Про адвокатуру та адвокатську діяльність порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу до позовної заяви надано договір про надання правової допомоги №25/05/26 від 25.05.2026, акт приймання-передачі наданих послуг згідно договору про надання правової допомоги від 25.05.2026, рахунок-фактуру №27/05/26 від 27.05.2026 та платіжну інструкцію №873 від 27.05.2026 на суму 10 000,00 грн. 
Частиною сьомою статті 134 КАС України встановлено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, наведеними у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування іншою стороною витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній зі сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Суд у позовному провадженні є арбітром, що надає оцінку тим доказам і доводам, що наводяться сторонами у справі. Тобто суд не може діяти на користь будь-якої зі сторін, що не відповідатиме основним принципам судочинства. Таким чином, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, що підлягають розподілу, за клопотанням іншої сторони. Саме інша сторона зобов`язана довести неспівмірність заявлених опонентом витрат.
Відповідач у відзиві на позовну заяву заперечив проти розміру витрат на правничу допомогу та зазначив, що з урахуванням складності справи та оскарженням всього одного рішення про коригування митної вартості вони є завищеними та не відповідають критеріям обґрунтованості, розумності та співмірності. 
В той же час Великою Палатою Верховного Суду вказано, що при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Отже, принцип співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу повинен застосовуватися відповідно до вимог частини шостої статті 134 КАС України за наявності клопотання іншої сторони.
Разом з тим, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо. До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 26.06.2019 по справі № 200/14113/18-а.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Дана справа відноситься до справ незначної складності та розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження.
Враховуючи незначну складність справи, суд вважає завищеним розмір витрат за послуги з надання правової допомоги, а тому, враховуючи предмет спору, незначну складність справи, заперечення відповідача щодо суми витрат на правову допомогу та виходячи із критеріїв, визначених частинами третьою, п`ятою статті 134, частиною дев`ятою статті 139 КАС України суд вважає, що на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000,00 грн. Решту витрат на професійну правничу допомогу повинен понести позивач.
Отже, на користь позивача слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір у розмірі 3 328,00 грн та витрати пов`язані з надання правової допомоги у розмірі 3 000,00 грн. 
Керуючись статтями 139, 243-246, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів №UA205140/2026/000050/2 від 24.04.2026.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ЕВОПЕРФЕКТ» судові витрати у розмірі 6 328,00 (шість тисяч триста двадцять вісім гривень 00 копійок).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕВОПЕРФЕКТ» (45601, Волинська область, Луцький район, село Липини, вулиця Сонячна, 2б, код ЄДРПОУ 45029386).
Відповідач: Волинська митниця (44350, Волинська область, Ковельський район, село Римачі, вулиця Призалізнична, 13, код ЄДРПОУ 43958385).

Суддя В.В. Дмитрук