РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2026 року | справа № 580/4563/26
| м. Черкаси
Черкаський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого-судді Паламаря П.Г.,
за участю секретаря Трегулова Б.Л.,
представника позивача – Ганнисик О.Ю.,
представника відповідача – Бєлікова А.В, 
розглянувши у порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Канівського комунального підприємства теплових мереж до Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови,
ВСТАНОВИВ:
Канівське комунальне підприємство теплових мереж (19003, м. Канів, вул. Енергетиків, 36) звернулося до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Канівського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (19003, м. Канів, вул. З.України, 2) в якому просить скасувати постанову про стягнення з боржника виконавчого збору винесену 15.04.2026 державним виконавцем Канівського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Федоренко Анастасією Віталіївною у виконавчому провадженні №80762605, в частині стягнення з Канівського комунального підприємства теплових мереж виконавчого збору у розмірі 1687696,15 гривень.
11.05.2026 відкрито провадження в адміністративній справі.
21.05.2025 відмовлено у залученні в якості третьої особи - товариством з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг".
21.05.2026 здійснено заміну відповідача в адміністративній справі №580/4563/26 - Канівського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України на належного - Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на виконанні в Канівському відділі державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України знаходиться виконавче провадження з примусового виконання наказу Господарського суду Черкаської області № 925/347/25 від 17.10.2025. Відповідно до виконавчого документу стягненню підлягає кредиторська заборгованість перед постачальником природного газу - ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» теплопостачального підприємства - Канівського комунального підприємства теплових мереж за спожитий природний газ використаний для виробництва теплової енергії в розмірі 16876961,47 грн та витрати по сплаті судового збору в сумі 102856,20 грн. Постановою у ВП №80762605 від 15.04.2026 державним виконавцем постановлено стягнути виконавчий збір в розмірі 1697981,77гривень. Позивач вважає, що постанова від 15.04.2026 в частині стягнення виконавчого збору в сумі 1687696,15 грн на суму основного боргу за спожитий природний газ є протиправною, оскільки кредиторська заборгованість виникла перед товариством з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг", суб`єктом господарювання, що здійснює функції постачальника "останньої надії", за спожитий природний газ з 1 червня 2021 року по останнє число шостого місяця після місяця, в якому воєнний стан буде припинено або скасовано, а також за послуги з його розподілу і транспортування.
В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю.
Представник відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України в судовому засіданні просив у задоволенні адміністративного позову відмовити з підстав викладених у відзиві. Зазначивши, що витрати на судовий збір за своєю правовою природою є процесуальними витратами, а не заборгованістю за енергоносії (спожитий газ чи послуги з його транспортування), а тому норми спеціального Закону “Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення” № 1730-VIII на них не поширюються за жодних умов, а тому оскаржувана постанова є правомірною, а правові підстави для її скасування відсутні. Наголошує, що вирішальним є не загальний статус боржника, а наявність включення до Реєстру щодо відповідного кредитора та конкретного зобов`язання. З аналізу матеріалів ВП щодо даних Реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості, вбачається, що боржник включений до нього лише щодо НАК «Нафтогаз України». Водночас щодо ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг», яке є стягувачем у даному виконавчому провадженні, відомості про включення боржника до Реєстру відсутні.
Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає про таке.
На виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України перебуває виконавче провадження №80762605 з примусового виконання наказу Господарського суду Черкаської області №925/347/25 від 17.10.2025, про стягнення з Канівського комунального підприємства теплових мереж на користь ТОВ “Газопостачальна компанія “Нафтогаз Трейдинг” 16876961,47 грн боргу за договором №6327-ТКЕ(23)-36 від 11.09.2023 та 102856,20 грн судового збору як 50% сплаченого судового збору при зверненні з позовом.
15.04.2026 державним виконавцем Канівського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.
Також, 15.04.2026 державним виконавцем винесено постанову постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 1697981,77 грн.
08.05.2026 державним виконавцем Канівського відділу державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України на підставі постанови начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень Віталія Лаптінова про передачу матеріалів виконавчого провадження матеріали виконавчого провадження №80762605 передано до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.
11.05.2026 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України винесено постанову про прийняття виконавчого провадження до виконання.
Не погоджуючись з прийнятою постановою про стягнення виконавчого збору, позивач звернувся до суду.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке.
Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (далі — Закон №1404-VIII) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону №1404-VIII, підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону №1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.
Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).(ч. 4 ст. 27 Закону №1404-VIII).
При цьому, виконавчий збір за своєю правовою природою не є санкцією, що застосовується за невиконання рішення суду, а є платою за вчинення дій, пов`язаних з примусовим виконанням виконавчого документу, що здійснюються органами державної виконавчої служби, тобто є державним збором (платою) за таку процедуру.
Отже, державний виконавець зобов`язаний одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження винести постанову про стягнення виконавчого збору.
Вказана правова позиція також сформована Верховним Судом в постановах від 28.04.2020 у справі № 480/3452/19, від 16.09.2021 у справі № 440/4629/21, від 11.08.2022 у справі № 640/23271/21, від 16.02.2023 у справі № 160/1389/22.
Водночас, п. 6 ч. 5 ст. 27 Закону №1404-VIII містить вичерпний перелік випадків, за яких виконавчий збір не стягується, зокрема виконавчий збір не стягується за виконавчими документами про стягнення заборгованості, яка підлягає врегулюванню відповідно до Закону України “Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення” та Закону України “Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу”, а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності зазначеними законами.
Отже, ключовою умовою для звільнення боржника від сплати виконавчого збору є підтверджений факт врегулювання заборгованості або включення до процедури врегулювання у порядку, визначеному, зокрема, Законом України “Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення”.
Закон України “Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення” (далі - Закон №1730-VIII) визначає комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.
Згідно з ст. 2 дія Закону №1730-VIII поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ та інші енергоносії та послуги з розподілу і транспортування природного газу, теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, а також підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію, послуги з її розподілу/передачі, за питну воду, придбану з метою її подальшої реалізації споживачам, та/або за очищення стічних вод іншими підприємствами централізованого водопостачання і водовідведення.
Статтею 3 Закону №1730-VIII визначено порядок участі у процедурі врегулювання заборгованості, зокрема в частині першій зазначено, що для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово- комунального господарства.
Участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до статті 4 цього Закону не потребує обов`язкового включення до реєстру.
При цьому включення до Реєстру здійснюється за кожним кредитором окремо.
Таким чином, суд погоджується з відповідачем, що вирішальним є не загальний статус боржника, а наявність підтвердженого факту включення до Реєстру саме щодо конкретного кредитора та відповідного зобов`язання.
З аналізу даних Реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості, вбачається, що боржник дійсно включений до нього, однак лише щодо окремих кредиторів, а саме НАК “Нафтогаз України”. Водночас щодо ТОВ “ГК “Нафтогаз Трейдинг”, яке є стягувачем у даному виконавчому провадженні, відомості про включення боржника до Реєстру відсутні.
За таких обставин, спірна заборгованість не є такою, що підлягає врегулюванню в розумінні Закону №1730-VIH, оскільки відсутній ключовий факт - включення боржника до Реєстру саме щодо цього кредитора.
При цьому, ч. 1 ст. 4 Закону № 1730-VIII визначено, що взаєморозрахунки або перерахування субвенції проводяться щодо врегулювання заборгованості з різниці в тарифах для погашення, зокрема, кредиторської заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед Товариством з обмеженою відповідальністю “Газопостачальна компанія “Нафтогаз Трейдинг”, Товариством з обмеженою відповідальністю “Газопостачальна компанія “Нафтогаз України”, суб`єктом господарювання, що здійснює функції постачальника “останньої надії”, за спожитий природний газ з 1 червня 2021 року по останнє число шостого місяця після місяця, в якому припинено або скасовано воєнний стан (без урахування розміру зобов`язань із сплати неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ), непогашеної на початок місяця, в якому укладається договір про організацію взаєморозрахунків, а в разі її відсутності - кредиторської заборгованості перед операторами газотранспортної чи газорозподільної системи за послуги з розподілу або транспортування природного газу.
Отже, закон визначає, що проведення розрахунків може здійснюватися шляхом взаєморозрахунків або перерахування субвенції. У переліку заборгованості, яка підлягає врегулюванню, зокрема є заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед ТОВ “ГК “Нафтогаз Трейдинг” за спожитий природний газ з 01.06.2021.
Водночас, законом визначено, що для цього сторони повинні укласти договір про організацію взаєморозрахунків.
Врегулювання заборгованості в рамках Закону №1730-VIII для учасників процедури врегулювання заборгованості, зокрема боржника, здійснюється шляхом проведення взаєморозрахунків чи реструктуризація заборгованості за договором проведення взаєморозрахунків ( стаття 4 цього Закону) чи за договором реструктуризації (статті 5 цього Закону).
Разом з тим, відповідно до правової позиції, викладеної Верховним Судом у постанові від 23.04.2024 у справі №925/636/23, наявність заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію та послуги з її постачання не є достатньою підставою для звільнення теплопостачальних та теплогенеруючих організацій від обов`язку оплатити спожитий ними природний газ, а також послуги з його розподілу та транспортування. Для застосування цього механізму сторони мають укласти договір про організацію взаєморозрахунків.
Відтак, позивач не звільняється від обов`язку сплати заборгованості, відповідно до наказу Господарського суду Черкаської області, яка, виникла через різницю в тарифах на теплову енергію та послуги з її постачання, оскільки Законом 1730-VIII передбачено лише можливість її погашеня за рахунок видатків державного бюджету, якщо боржник є учасником процедури врегулювання заборгованості та уклав відповідний договір. 
Разом з тим, боржником не надано доказу укладення договору про організацію взаєморозрахунків чи договору реструктуризації.
Таким чином, заборгованість, що підлягає стягненню у межах виконавчого провадження, не підпадає під процедуру врегулювання, передбачену Законом №1730-VIII, а відтак відсутні правові підстави для застосування пункту 6 частини п`ятої статті 27 Закону України “Про виконавче провадження” та звільнення боржника від сплати виконавчого збору.
З викладеного вбачається, що постанова про стягнення виконавчого збору від 15.04.2026 у ВП №80762605 винесена у межах повноважень, у спосіб та в порядку, визначених Законом України “Про виконавче провадження”, у зв`язку з чим відсутні правові підстави для її скасування.
За вказаних обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.
Судові витрати у відповідності до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог розподілу не підлягають.
Керуючись ст. ст. 2, 90, 139-143, 242-246, 250, 255 КАС України, суд,
ВИРІШИВ:
У задоволенні адміністративного позову відмовити.
Копію рішення направити сторонам по справі.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня підписання рішення.

Суддя | Петро ПАЛАМАР

Повний текст рішення виготовлено 24.07.2026