Справа № 420/32377/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 липня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Хлімоненкової М.В., розглянувши в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЖІЛАБ» до Одеської митниці, про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправною та скасування картки відмови,

встановив:
23.09.2025 до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЖІЛАБ» до Одеської митниці, в якому просить суд:
1. Визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів № UA500500/2025/000308/1 від 11.09.2025.
2. Визнати протиправним та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500500/2025/000696 від 11.09.2025.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що під час митного оформлення товару за МД № 25UA500500028588U5 від 10.09.2025 декларант надав митниці всі передбачені частиною другою статті 53 Митного кодексу України необхідні та достатні документи, які у своїй сукупності підтверджували митну вартість задекларованого товару. Право митного органу на витребування від декларанта додаткових документів виникає лише у разі наявності обґрунтованого сумніву у повноті та/або достовірності відомостей про митну вартість товарів, однією з підстав виникнення якого є виявлення розбіжностей у поданих декларантом документах і такі розбіжності мають впливати саме на числове значення складових митної вартості товарів. Вказані у спірному рішенні про коригування митної вартості товарів №UA500500/2025/000308/1 від 11.09.2025 розбіжності є необґрунтованими та не впливають на числове значення складових митної вартості товарів.
Ухвалою суду від 13.10.2025 суд прийняв позовну заяву та відкрив спрощене провадження у справі.
Відповідачем подано відзив на позовну заяву у якому зазначив, що під час здійснення Одеською митницею митного контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією (МД) №№25UA500500028588U5 від 10.09.2025, було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності, також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, про що повідомлено декларанту та обґрунтовано у графі 33 спірного рішення. В той же час, встановлені митним органом розбіжності усунені Товариством не були, декларантом не подані додаткові документи, які б переконливо спростували (пояснили) розбіжності у наданих документах, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.2 - 4 ст. 53 МКУ, у зв`язку із чим у митниці виникли підстави для коригування митної вартості.
За результатом проведеної консультації між митним органом та декларантом було обрано метод визначення митної вартості другорядний: резервний метод. З метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС та встановлено, що рівень митної вартості є більшим, у зв`язку із чим, у відношенні товарів по яким митницею не визнано заявлену митну вартість було застосовано резервний метод (метод 2 ґ).
Відповідач вважає, що у спірному рішенні наведено достатнє обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, також у цих рішеннях про коригування митної вартості визначені джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості, а саме: спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС), у яких міститься інформація, отримана за результатами здійснення митного контролю. Таким чином, Одеська митниця під час здійснення контролю митної вартості товарів позивача прийняла рішення про коригування митної вартості товару UA500500/2025/000308/1 від 11.09.2025 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, діяла у відповідності до вимог законів та інших нормативно-правових актів України, не порушувала права та законні інтереси позивача, а тому відсутні підстави для задоволення адміністративного позову ТОВ «ДЖІЛАБ».
Також відповідачем до суду було надано клопотання про розгляд справи з викликом сторін. Ухвалою суду від 14.07.2026 в його задоволені було відмовлено.
Позивач надав відповідь на відзив, у якому повторно зауважує, що вказані у спірному рішенні про коригування митної вартості товарів розбіжності є необґрунтованими та не впливають на числове значення складових митної вартості товарів.
У свою чергу відповідачем надано до суду заперечення на відповідь на відзив, у яких наголошує на власній позиції щодо законності та обґрунтованості прийнятого спірного рішення та картки відмови.
Дослідивши наявні у справі докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини.
ТОВ «ДЖІЛАБ» зареєстровано у встановленому порядку як юридична особа, та включена до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (код ЄДРПОУ 44530337).
02.01.2025 між ТОВ «ДЖІЛАБ» (Покупець) та компанією «CIEMME LIQUORI SPA», Італія (Продавець) було укладено контракт №01/2025 (далі – Контракт), за умовами п. 1.1 якого, Продавець зобов`язується передати товар торгової марки CIEMME LIQUORI SPA у власність Покупцю на ексклюзивній основі на територію України, а Покупець зобов`язується прийняти товар та оплатити його (перелік товару відповідно до доповнень до цього Контракту) 
У пункті 3.1 Контракту сторони узгодили, що Продавець зобов`язується поставити товар на умовах EXW-Goriziya/Italy згідно Інкотермс 2010. 
Згідно з п.4.1, 4.4 Контракту ціна товарів, зазначених у п.1.1, встановлюється у Євро та зазначена у доповнені (відповідно до інвойсу на кожну партію товару). У вартість товару включаються витрати на його завантаження, упаковки, маркування. 
Відповідно до п. 5.1 Контракту Покупець зобов`язаний перерахувати на рахунок Продавця 50% ADVANCE (50% аванс) – 50% AFTER 45 DAY (50% після 45 днів) з навантаження товару на транспортний засіб.
08.08.2025 Продавець виставив Покупцю проформу-інвойс №987 на товар «напої», трьох найменувань, загальною вартістю 11 766,00Євро, у якому також визначені умови оплати 50% ADVANCE – 50% AFTER 45 DAY (50 % аванс – 50% після 45 днів).
27.08.2025 платіжною інструкцією в іноземній валюті №48 ТОВ «ДЖІЛАБ» перерахувало на рахунок Продавця 5 966,00 Євро в якості передплати за товар на підставі контракту №01/2025 від 02.01.2025 та рахунку №987 від 08.08.2025, про що вказано в призначенні платежу вказаного банківського документу.
05.09.2025 Продавець виставив Покупцю інвойс №4840 на товар «напої» трьох найменувань: - цукрові сиропи, APERITIF ZERO, 1,0 л – 3840 пляшок, вартістю 2,35 Євро/шт., загальною вартістю 9 024,00 Євро; - джин, LIFE GUARD GIN, 38%, 2,0 л – 360 пляшок, вартістю 3,5 Євро/шт., загальною вартістю 1 260,00 Євро; - ром, RHUM BIANKO, 38%, 2,0 л. – 360 пляшок, вартістю 3,7 Євро/шт., загальною вартістю 1 332,00 Євро. 
У зазначеному інвойсі також вказана вартість 10 піддонів (10 палет) – 150,00 Євро, що входить у ціну товару (та розподілена пропорційно вазі товару під час митного оформлення імпорту). Загальна вартість товару за інвойсом №4840 від 05.09.2025 – 11 766,00 Євро.
Того ж дня Продавець склав пакувальний лист до інвойсу №4840 від 05.09.2025 на товар «напої» загальною вагою нетто – 8 214,00 кг, брутто – 8 964,00 кг, вагою брутто, включно з 10 палетами – 9 214,00 кг, кількість місць – 760.
05.09.2025 товар «напої» згідно інвойсу №4840, на 10 палетах, вагою брутто 8964,00 кг (включно з палетами – 9 214,00 кг) було відвантажено на автомобільний транспорт з державними номерними знаками DXX318/S720HS з Goriziya, Italy (м.Горіція, Італія) до м.Одеса, Україна, що підтверджується CMR (міжнародною товарно-транспортною накладною) №006601 від 05.09.2025.
З метою здійснення митного оформлення товару, який надійшов до ТОВ «ДЖІЛАБ» від Компанії «CIEMME LIQUORI SPA», Італія, декларантом позивача до Одеської митниці подана митна декларація (МД) №25UA500500028588U5 від 10.09.2025, відповідно до якої за умовами поставки FCA на митну територію України надійшов товар ТОВ «ДЖІЛАБ», а саме:
1.Ром, у скляних пляшках місткістю 2,0 л. (мар.спец.марк.акцизн. збору типу АІ ЛГП- 360 шт.), всього 360 пляшок (273,6 л. 100% спирту): - ром RHUM BIANCO, к/с 38%, 2,0 л. – 360 шт. Країна походження: Італія (IT). Виробник: CIEMME LIQUORI SPA. Торгова марка: CIEMME.
2.Сиропи цукрові, ароматизовані з доданням барвників: - APERITIF ZERO 1,0 л. - 3840 шт. Країна виробництва: Італія (IT). Виробник: CIEMME LIQUORI SPA. Торгова марка: CIEMME.
3.Джин у посудинах місткістю 2 л.(мар.спец.мар.акциз.збору типу АІ ЛГП – 360 шт):- LIFE GUARD DRY GIN к/с 38%, 2,0 л. – 360 шт. Країна виробництва: Італія (IT). Виробник: CIEMME LIQUORI SPA. Торгова марка: CIEMME.
В графі 22 МД № 25UA500500028588U5 від 10.09.2025 р. вказано ціну товару згідно виставленого рахунку – інвойсу №4840 від 05.09.2025р. на суму 11 766,00 Євро, а в графі 12 МД заявлена митна вартість товару у валюті України, визначена декларантом з урахуванням витрат на транспортування товару, понесених імпортером – 647 880,11 грн (11 766,00 Євро х 48,2916 грн/Євро = 568 198,07 грн) + 79 681,14грн (1 650,00 Євро х 48,2916 грн/Євро - транспортні витрати).
Відомості про вартість товару визначені у п.12 митної декларації та складає 647880,11грн.
Для підтвердження заявленої митної вартості товару разом з митною декларацією позивачем були подані такі документи: Пакувальний лист (Packing list) б/н від 05.09.2025; Рахунок-фактура (iнвойс) (Commercial invoice) 4840 від 05.09.2025; Автотранспортна накладна (Road consignment note) LL 006601 від 05.09.2025; Акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу (у випадках митного огляду, що здійснюється при виконанні митних формальностей під час митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації) 25UA500500028422U6 від 08.09.2025; Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги 576-09.2025 від 05.09.2025; Документ, що підтверджує вартість перевезення товару 576-09.2025 від 05.09.2025; Зовнішньоекономічний договір (контракт) 01/2025 від 02.01.2025; Доповнення до внутрішнього договору (контракту) 1 від 19.04.2025; Договір про надання послуг митного брокера 07/2022 від 22.06.2022; Договір (контракт) про перевезення 576-09.2025 від 04.09.2025; Інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими державними органами та підприємствами за принципом «єдиного вікна» з використанням електронних засобів передачі інформації (в якості відомостей про документ зазначається ідентифікатор справи, зґенерований інформаційною системою та переданий декларанту в автоматичному режимі) 13347745 від 08.09.2025; Декларація-інвойс, складена уповноваженим (схваленим) експортером 4840 від 05.09.2025; контрольний талон за документо 08.09.2025; ліцензія на оптову торгівлю 99 від 09.02.2022; Платіжне доручення, що підтверджує сплату митних та інших платежів 391 від 23.07.2025; Заявка-розрахунок на придбання марок акцизного податку з 160 від 29.07.2025.
За результатами контролю правильності визначення митної вартості на підставі наданих декларантом документів, митницею було встановлено, що подані до митного оформлення документах містяться розбіжності, а саме: 
1. З урахуванням умов п.5.1 Контракту платежі здійснюються шляхом оплати суми товару в розмірі 50% авансу, 50% через 45 днів з моменту отримання товару зі складу продавця. Враховуючи зазначене, на момент митного оформлення часткова оплата мала бути здійснена, проте декларантом додатково надано банківський платіжний документ від 27.08.2028 №48, де призначення платежу: інвойс №987 від 08.08.2025, що не відповідає наданому до митного оформлення рахунку-фактури (інвойсу) від 05.09.2025 № 4840;
2. Додатково надана копія митної декларації країни відправлення від 05.09.2025 № 25ITQUC01GH75254B5 не містить печаток або електронний підпис документа іноземних митних органів, що не дає змогу підтвердити автентичність даного документу; 
3. Для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до ч. 2 ст. 53 МКУ подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Згідно наказу МФУ від 24.05.2012 № 599 до зазначених документів можуть належати:- рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; - банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури;- калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту. Рахунок-фактуру (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів та банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленої довідки про транспортно-експедиційні витрати не надано.
З огляду на викладене, оскільки як вважав відповідач, надані позивачем документи містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, зазначені обставини виключали можливість перевірки митним органом числового значення заявленої митної вартості у відповідності до умов частини 1 статі 54 МКУ, та обумовлювали необхідність запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, у зв`язку із чим підприємству запропоновано було надати такі додаткові документи, зокрема: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 3) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями. За власним бажанням декларант може подати додаткові наявні документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
11.09.2025 декларантом ФОП ОСОБА_1 надіслано прайс-лист виробника товару від 10.09.2025 № б/н та лист декларанта від 11.09.2025, у якому повідомлено митний орган, що інших додаткових документів надати не має можливості.
За результатами розгляду усіх наданих позивачем документів, 11.09.2025 Одеською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості №UA500500/2025/000308/1, у якому зазначено, що декларантом не подані усі документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МКУ, розбіжності не спростовано. 
За результатом проведеної консультації між митним органом та декларантом було обрано метод визначення митної вартості - другорядний: резервний метод.
З метою забезпечення повноти оподаткування було проведено аналіз баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС та встановлено, що рівень митної вартості є більшим та становить:
по товару №1 - 2,8723 EUR/за кг нетто (що у перерахунку за додаткову одиницю складає 9,8893 EUR/л 100% сп.)(ЕМД від 13.08.2025 №UA500500/2025/25678) ніж заявлено декларантом 1,6297 EUR/за кг нетто (що у перерахунку за додаткову одиницю складає 5,6113 EUR/л 100% сп.);
по товару №2 - 2,7651 EUR/за кг нетто (ЕМД від 25.06.2025 №UA500500/2025/20338) ніж заявлено декларантом 1,643 EUR/за кг нетто;
по товару №3 - 3,0943 EUR/за кг нетто (що у перерахунку за додаткову одиницю складає 10,5858 EUR/л 100% сп.) (ЕМД від 08.09.2025 №UA100350/2025/376492) ніж заявлено декларантом 1,5709 EUR/за кг нетто (що у перерахунку за додаткову одиницю складає 5,3745 EUR/л 100% сп.).
У зв`язку із прийняттям рішення про коригування митної вартості, Одеською митницею також була видана картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення UA500500/2025/000696.
Товар, який надійшов на адресу позивача, було випущено у вільний обіг за митною декларацією (МД) №25UA500500028841U5 від 11.09.2025 за умови забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною митним органом, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI. Сплату різниці митних платежів за митною вартістю, визначеною декларантом, та митною вартістю, визначеною митним органом, при митному оформленні товарів забезпечено фінансовою гарантією у розмірі 128 808,95 грн. шляхом внесення коштів на відповідний рахунок митного органу.
Не погоджуючись із прийнятими відповідачем рішенням про коригування митної вартості та карткою відмови, вважаючи його протиправним та таким, що порушує його права і законні інтереси, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи відповідають вони встановленим ч. 2 ст. 2 КАС України вимогам.
Згідно з ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до приписів ст.49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з ч.1 ст.51 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Як визначено в ч. 1, 2 ст.52 МУ України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані зокрема подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Відповідно до вимог ч.1 ст.53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Частина друга статті 53 МК України визначає перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів, серед яких: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; - зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; - рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); - якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; - за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; - копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; - якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Частиною 3 статті 53 МК України визначено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи (за переліком наведеним у цій нормі).
При цьому, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості (ч. 1 ст. 54 МК України).
У відповідності до ч.6 ст.54 МК України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі, зокрема, неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у частині другій статті 53 цього Кодексу) та неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
При цьому, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні (ч.2 ст. 58 МК України).
Частиною 10 ст. 58 МК України визначено, що при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: витрати, понесені покупцем, зокрема, вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням; витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.
Відповідно до приписів ч.1 ст.55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Згідно п.п.1-4 ч. 2 ст. 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Правилами заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затвердженими наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598 (далі - Правила), встановлено, що графа 33 рішення про коригування митної вартості товарів «Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості» має містити також пояснення щодо зроблених коригувань, зважаючи на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умови поставки, комерційні умови та докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості.
Відповідно до встановлених судом обставин справи, що підтверджуються наявними у матеріалах справи письмовими доказами, відповідно до поданої митної декларації, розрахунок митної вартості товару здійснювався позивачем за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).
Для митного оформлення товару та на вимогу митного органу декларантом було надано ряд документів, які містили числові показники ціни товару, подання яких не заперечує й відповідач Одеська митниця, проте вважає, що вони не підтверджують митну вартість імпортованого товару.
Втім, на думку суду такі доводи відповідача є хибними, та спростовуються матеріалами справи, виходячи з такого.
Як вбачається із матеріалів справи, для митного оформлення товару, що надійшов від Компанії «CIEMME LIQUORI SPA», Італія на виконання контракту №01/2025 від 02.01.2025, декларантом позивача було подано до Одеської митниці митну декларацію (МД) №25UA500500028588U5 від 10.09.2025 та ряд документів, що підтверджують вид, кількість та ціну поставленого товару.
Зокрема надані позивачем документи такі як контракт, інвойс, рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги, довідка про транспортні витрати, платіжні документи, CMR, тощо, є основними документами, які підтверджують митну вартість товарів відповідно до ч.2 ст.53 МК України, містять чіткі числові значення складових вартості поставленого товару, узгоджуються між собою та не містять розбіжностей. Зокрема, відомості щодо товару, його виду, кількості, асортименту, вартості, умов поставки що були визначені у митній декларації відповідають цим же відомостям про товар, що визначені у контракті, інвойсі, заявці на перевезення, банківських платіжних документах, що підтверджують оплату товару та його транспортування.
Суд зауважує, що відповідно до ст.49 МК України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Судом встановлено, що кількість, асортимент товару та його вартість були погоджені в інвойсі. Також, вартість транспортно-експедиційних послуг була вказана у довідці. Вартість товару була оплачена позивачем, що підтверджується банківськими платіжними документами, та в наступному відображено у митній декларації.
На думку суду, подані разом із митною декларацією та згодом на вимогу митного органу документи були достатніми для визначення його митної вартість за основним методом (ціною договору) з метою сплати митних платежів.
Оцінюючи твердження митниці стосовно недоліків у банківському платіжному документі №48 від 27.08.2028 р., в якому у призначенні платежу міститься посилання на інвойс №987 від 08.08.2025 р., що не відповідає наданому до митного оформлення інвойсу №4840 від 05.09.2025 суд зазначає, що під час розгляду суд встановив, що виставленню інвойсу № 4840 від 05.09.2025 р. передувало виставлення проформи-інвойсу на цей товар № 987 від 08.08.2025 р. 
На підтвердження здійснення передплати за товар до митного оформлення було надано платіжну інструкцію в іноземній валюті № 48 від 27.08.2028 р., у призначенні платежу за якою вказано, що це передплата за контрактом № 01/2025 від 02.01.2025 р., інвойсом № 987 від 08.08.2025 р. 
З об`єктивних причин банківський платіжний документ № 48 від 27.08.2028 р. не міг містити посилання на інвойс № 4840 від 05.09.2025 р., якого на той момент ще не існувало.
З даного приводу суд приймає до уваги доводи позивача про те, що у розумінні п. 3 ч.2 ст.53 Митного кодексу України документом, який підтверджує митну вартість товару, є рахунок-фактура (інвойс) або рахунок проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу). 
Враховуючи, що імпортований на митну територію товар є об`єктом купівлі-продажу, до митного оформлення було надано саме інвойс, а не проформу-інвойс, яка по суті є попереднім рахунком за товар та не є документом, що підтверджує заявлену митну вартість.
Крім того, суд також звертає увагу, що виконання чи невиконання умов зовнішньоекономічного договору виходить з договірних правовідносин між позивачем, як покупцем, та продавцем. В свою чергу Одеська митниця не є тим органом, на якого законодавством покладено обов`язок здійснювати контроль за виконанням цивільно-правових угод, що узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними зокрема у постанові від 23.10.2018 року у справі №815/137/17.
До того ж обставини здійснення платежу можуть свідчити про виконання (неналежне виконання) покупцем умов зовнішньоекономічного договору.
Разом з цим, вони не повинні сприйматись як безумовне свідчення про наявність розбіжностей чи неповноти документів, доданих до митної декларації. 
Суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість, що відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 22.08.2019 у справі №810/2784/18.
Стосовно недоліків у митній декларації країни відправлення, яка не містить печаток або електронний підпис іноземних митних органів, що не дає митниці змогу підтвердити автентичність даного документу, суд зауважує, що статтею 53 Митного кодексу України передбачено вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення та згідно ч.2 ст.53 Митного кодексу України митна декларація країни відправлення не є основним документом, який підтверджує митну вартість товарів, а є додатковим документом, який було подано декларантом за власним бажанням згідно ч.6 ст.53 Митного кодексу України.
Надані позивачем основні документи, які подаються для підтвердження заявленої митної вартості, не містили на думку суду жодних розбіжностей щодо задекларованої вартості.
Крім того, суд приймає до уваги зауваження позивача стосовно того, що з поданої до митного оформлення копії митної декларації країни відправлення вбачається, що митне декларування експорту відбувалось в електронному вигляді, оскільки вона містить штрихкод, який є частиною цього електронного документу і підтверджує його реєстрацію в національній системі митного оформлення та відповідності формату, передбаченому законодавством країни-відправника. Відомості експортної митної декларації також підтверджують дійсну митну вартість імпортованого товару загальною вагою 9 214,00 кг: GIN, 38%, 2,0 л - 360 пляшок, вартістю 1 410,00 Євро (1 260,00 Євро + 150 Євро вартість піддонів); RUM ALTRO, 38%, 2,0 л. - 360 пляшок, вартістю 1 332,00 Євро; - ZERO APERITIF, 1,0 л. 3840 пляшок, вартістю 9 024,00 Євро, тобто загальна вартість товару за експортною МД становить 11 766,00 Євро, що співпадає із заявленою декларантом фактурною вартістю товару
Щодо документів, які підтверджують витрати на транспортування товарів, суд зазначає, що у спірному випадку, до митного оформлення на підтвердження вартості перевезення були надані: заявка на перевезення вантажу автомобільним транспортом №576-09.2025 від 04.09.2025, рахунок перевізника №576-09.2025* від 05.09.2025, довідка про транспортно-експедиційні витрати №576-09.2025 від 05.09.2025, які містять дані щодо здійснених витрат позивачем, маршруту перевезення, кількості товару, умов,тощо.
Митним кодексом України не визначено доказ (докази), виключно яким(-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, тобто такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами, а тому надані позивачем документи щодо вартості перевезення, поза розумним сумнівом, є допустимими, належними та достатніми доказами на підтвердження витрат на перевезення товарів.
Наказ МФУ від 24.05.2012 №599, на який посилається митниця, містить примірний перелік таких документів, а не виключний.
Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 31.05.2019 р. у справі №804/16553/14, якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат па перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому заявка на перевезення, рахунок та довідка про транспортні витрати є допустимими доказами на підтвердження витрат на перевезення товарів.
Проаналізувавши документи позивача щодо перевезення товару суд зазначає, що згідно довідки про транспортно-експедиційні витрати №576-09-2025 від 05.09.2025, транспортно-експедиційні витрати з доставки вантажу «алкогольна продукція» вагою 9 214,00 кг для ТОВ «ДЖІЛАБ» по маршруту Goriziya, Italy до м.Одеса, Україна автомобілем з номерними знаками DXX318/S720HS становлять 1 800,00 Євро, у т.ч. з Goriziya, Italy до пункту пропуску Старокозаче, Україна становить 1 650,00 Євро. 
Як вбачається з матеріалів справи, декларант ТОВ «ДЖІЛАБ» у поданій до митного оформлення МД №25UA500500028588U5 від 10.09.2025 заявив митну вартість імпортованого товару, додавши до ціни товару складову митної вартості товару – витрати на транспортування цього товару до місця ввезення на митну територію у сумі 79 681,14 грн (1650,00 Євро х 48,2916 Євро/грн) у відповідності до пункту 5 частини 10 статті 58 Митного кодексу України.
Відомості, які вказані у довідці про транспортно-експедиційні витрати №576-09-2025 від 05.09.2025 р., заявці на перевезення вантажу автомобільним транспортом №576 09.2025 від 04.09.2025 р., у рахунку перевізника № 576-09.2025* від 05.09.2025 р., в автотранспортній накладній № 006601 від 05.09.2025 р. співпадають між собою та будь-яких розбіжностей не містять.
Отже під час митного оформлення декларантом були надані належні, допустимі та достатні докази на підтвердження числового значення складової митної вартості витрат на транспортування оцінюваних товарів до місця ввезення на митну територію України, а доводи митниці в цій частині є безпідставними.
Відтак, проаналізувавши викладене, суд вважає, що надані документи у їх сукупності між собою та іншими наданими документами містять всі відомості щодо вартості доставки товару як за межами території України так і в кордонах держави, що виключає будь які сумніви стосовно цієї складової митної вартості.
У даному випадку подані декларантом документи, що зазначені у ч. 2 ст. 53 МКУ, не містили розбіжностей, підтверджували заявлену митну вартість товару, для додаткового підтвердження якої на вимогу митного органу був наданий прайс-лист.
Положеннями МК України, визначено, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості. Проте ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.
Частиною 3 ст. 53 МКУ передбачено виключно три підстави витребування додаткових документів у декларанта: наявність розбіжностей у документах, які мають вплив на правильність визначення митної вартості; наявність ознак підробки документів; відсутність у документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 23.10.2020 у справі №820/3231/16, обов`язок доведення митної ціни товару належить позивачу. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.
Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
У спірному ж випадку, у митного органу були відсутні підстави для витребування додаткових документів, оскільки в наданих при митному оформленні документах не було розбіжностей та ними підтверджувалися числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Позивачем доведено, що усі надані до митного органу разом із митною декларацією документи, поза розумним сумнівом, підтверджували вартість товару, який ввозиться, визначену за основним методом, є достатніми та містять усю необхідну повну інформацію про митну вартість та її складові.
Натомість, контролюючий орган не навів переконливих аргументів, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору.
Також суд вважає, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості є не обґрунтованим в частині наявності підстав для застосування другорядного методу - резервного для визначення митної вартості товару.
Відповідно до ч.1 ст.64 МК України, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).
Згідно з п.2, 4 ч.2 ст.55 МК України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.
В той же час, у графі 33 оскаржуваного рішення міститься лише посилання на номери, дати митних декларацій, які були взяті митницею з метою коригування митної вартості, заявленої декларантом, а також на вартість за одиницю товару. Всупереч вимог Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та ст. 55 МК України, рішення не містить пояснень щодо зроблених коригувань на комерційні умови, умови поставки, вид товару, виробника. Загалом з оскаржуваного рішення не зрозуміло чому саме ці товари та митні декларації були обрані з метою коригування митної вартості товарів позивача, що не дає підстав вважати таке рішення обґрунтованим та мотивованим у контексті положень пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України.
При цьому, суд зауважує, що згідно правової позиції Верховного Суду в аналогічних спірних правовідносинах, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номерів та дат митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу ( постанови від 19 червня 2018 в справі №826/6346/16 (№К/9901/36092/18), від 31 січня 2018 в справі №813/7272/13-а (К/9901/3036/18), від 02 березня 2018 по справі №804/2997/17 (К/9901/4472/17).
Наявність у митного органу інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг не відповідає вартості заявленій позивачем, не може утворити підстав для відмови у визнанні заявленої митної вартості за основним методом, оскільки митні органи при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, мають діяти у спосіб, визначений МК України, а відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень. Наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, є більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення митним органом контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за іншим методом. Адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо). Автоматизована система аналізу та управління ризиками не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.
Суд наголошує, що критерій прийняття обґрунтованого рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами.
На думку суду рішення Одеської митниці про коригування митної вартості №UA500500/2025/000308/1 від 11.09.2025 та картка відмови №UA500500/2025/000696 від 11.09.2025 не відповідають критеріям обґрунтованості.
Підсумовуючи усе викладене вище у сукупності, суд приходить висновку, що позивачем, при здійсненні імпортування товару на митну територію України, його вартість була визначена вірно за основним методом на підставі документів, визначених ч. 2 ст. 53 МК України. А відтак, така митна вартість є об`єктивно визначеною та документально підтвердженою, що свідчить про протиправність застосування митним органом другорядного методу - резервного. В свою чергу, відповідач не надав доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.
Отже, за наслідком розгляду справи суд приходить висновку про недоведеність відповідачем правомірності оскаржуваного рішення про коригування митної вартості та картки відмови, ним не спростовано дійсність поданих до митного оформлення документів, достовірність і об`єктивність зазначених відомостей, не доведено наявності підстав для витребування від позивача (декларанта) додаткових документів, а також застосування другорядного методу визначення митної вартості товарів, не надано доказів, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації та не дотримано передбаченого ст.57 МК України порядку визначення митної вартості товару.
Згідно із ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Усе викладене вище у сукупності свідчить на користь обґрунтованості заявлених ТОВ «ДЖІЛАБ» позовних вимог про визнати протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості № UA500500/2025/000308/1 від 11.09.2025 та картки відмови № UA500500/2025/000696 від 11.09.2025, а відтак і про наявність підстав для їх задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу адміністративного судочинства України, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України).
З огляду на викладене, оскільки судом прийнято рішення про задоволення вимог позивача, суд вважає за доцільне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судові витрати у вигляді сплаченого за подання цього позову судового збору у сумі 2422,40грн.
На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЖІЛАБ» задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості товарів № UA500500/2025/000308/1 від 11.09.2025.
Визнати протиправною та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500500/2025/000696 від 11.09.2025.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЖІЛАБ» 2422,40 грн сплаченого судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ДЖІЛАБ», код ЄДРПОУ 44530337, адреса: вул.Новомосковська дорога, 21/1, м.Одеса, 65031.
Відповідач: Одеська митниця, як відокремлений підрозділ Державної митної служби України, код ЄДРПОУ 44005631, адреса: вул.Лип Івана та Юрія, 21 А, м.Одеса, 65078.

Суддя Марина ХЛІМОНЕНКОВА