Справа № 750/6300/26
Провадження № 2-а/750/102/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 липня 2026 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі судді Лямзіної Н.Ю., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,
в с т а н о в и в:
05 червня 2026 року ОСОБА_1 з використанням системи «Електронний суд» звернулася до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції, в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 7262828 від 26 травня 2026 року, якою її притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 127-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі ? КУпАП).
Обґрунтовано позов, зокрема, тим, що 26 травня 2026 року інспектором Відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції Гагарою Андрієм Миколайовичем винесено постанову серії ЕНА № 7262828, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 127-3 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 грн. за те, що 26 травня 2026 року по вул. Соборності, 191, у місті Чернігові, будучи спеціалістом з навчання керування транспортними засобами (атестат серії АА № 064098), позивач здійснювала практичну підготовку водія ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з використання навчальногo транспортного засобу Renault Logan, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який не є власністю навчального закладу «Антарес» та/або не переданий йому в користування у встановленому законом порядку, чим порушила вимоги розділу 4 пункту 1 підпункту 2 Переліку вимог до закладів, що проводять підготовку, перепідготовку і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів, та кваліфікаційних вимог до спеціалістів, які здійснюють таку підготовку, який затверджено Наказом Міністерства внутрішніх справ України 24 листопада 2023 року № 954, та при цьому автошкола «Антарес» не мала акредитації на території Чернігівської області, чим порушено вимоги Порядку державної акредитації закладів, що проводять підготовку, перепідготовку і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів, та атестації їх спеціалістів, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 р. № 490 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 10 листопада 2023 р. № 1218), чим порушила пункт 24.8 Правил дорожнього руху - транспортні засоби (за винятком мотоциклів, мопедів та квадроциклів), на яких проводиться навчання, повинні мати розпізнавальні знаки «Учбовий т/з». Відповідно до положень статті 127-3 КУпАП правопорушенням вважається проведення практичної підготовки водіїв з використанням транспортних засобів, обладнаних з порушенням вимог Правил дорожнього руху, або особою, яка позбавлена права керування транспортними засобами. Тобто, відповідно до положень даної статті складом адміністративного правопорушення є використання транспортного засобу обладнаного з порушенням вимог Правил дорожнього руху. Пунктом 24.8 Правил дорожнього руху передбачено, що транспортні засоби (за винятком мотоциклів, мопедів та квадроциклів), на яких проводиться навчання, повинні мати розпізнавальні знаки «Навчальний транспортний засіб» відповідно до вимог підпункту «к» пункту 30.3 цих Правил. Транспортні засоби (за винятком автобусів), які використовуються для навчання, також повинні бути обладнані додатковими педалями зчеплення (у разі коли конструкція транспортного засобу передбачає педаль зчеплення), акселератора (у разі коли конструкція транспортного засобу допускає можливість обладнання такою педаллю) і гальмування, дзеркалом або дзеркалами заднього виду для спеціаліста з підготовки водіїв. Відповідно до підпункту «к» пункту 30.3 Правил дорожнього руху «Навчальний транспортний засіб» рівносторонній трикутник білого кольору з вершиною догори і каймою червоного кольору, в який вписано літеру «Н» чорного кольору (сторона - не менше 200 мм, ширина кайми - 1/10 цієї сторони). Знак розміщується спереду і ззаду на транспортних засобах, що використовуються для навчання водінню (допускається встановлення двостороннього знака на даху легкового автомобіля). З долучених до позову фотознімків слідує, що всі розпізнавальні знаки належним чином розміщені на автомобілі. Таким чином, жодного правопорушення, передбаченого статтею 127-3 КУпАП та пунктом 24.8 Правил дорожнього руху, позивачем не вчинено. Зазначення в тексті оскаржуваної постанови порушення вимог Переліку вимог до закладів, що проводять підготовку, перепідготовку і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів, та кваліфікаційних вимог до спеціалістів, які здійснюють таку підготовку, який затверджено Наказом Міністерства внутрішніх справ України 24 листопада 2023 року № 954, та Порядку державної акредитації закладів, що проводять підготовку, перепідготовку і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів, та атестації їх спеціалістів, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 р. № 490 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 10 листопада 2023 р. № 1218), є безпідставним, оскільки стаття 127-3 КУпАП не має іншого складу правопорушення, окрім проведення практичної підготовки водіїв з використанням транспортних засобів, обладнаних з порушенням вимог Правил дорожнього руху або особою, яка позбавлена права керування транспортними засобами. Літера «Н» зображена в середині трикутника з обох сторін знаку, встановленого на даху автомобіля, що відповідає вимогам пункту 30.3 «к» Правил дорожнього руху та дозволяє в достатній мірі ідентифікувати автомобіль як навчальний. Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї засновується на конституційних принципах та правових презумпціях, в тому числі, закріпленій статтею 62 Конституції України презумпції невинуватості. Матеріали справи не містять допустимих та належних доказів, на підставі яких можна зробити висновок про винуватість позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 127-3 КУпАП, у зв`язку з чим оскаржувана постанова є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, а справа – закриттю
Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 15 червня 2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами; визначено відповідачу строк для подачі відзиву на позов.
Відповідач подав відзив на позов, у якому просить відмовити позивачу в його задоволенні. Зокрема, у відзиві на позов відповідач вказує, що 26 травня 2026 року о 16 год. 45 хв. по вул. Соборності, 19, у м. Чернігові, позивач, будучи спеціалістом з навчання керування транспортними засобами (атестат АА № 064098), здійснювала практичну підготовку водія з використанням транспортного засобу RENAULT LOGAN, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який не є власністю навчального закладу «Антарес» та/або не переданий йому в користування у встановленому законом порядку, чим порушила вимоги розділу 4 пункту 1 підпункту 2 Переліку вимог до закладів, що проводять підготовку, перепідготовку і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів, та кваліфікаційних вимог до спеціалістів, які здійснюють таку підготовку, який затверджено Наказом Міністерства внутрішніх справ України 24 листопада 2023 року № 954, та при цьому автошкола «Антарес» не мала акредитації на території Чернігівської області, чим порушено вимоги Порядку державної акредитації закладів, що проводять підготовку, перепідготовку і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів, та атестації їх спеціалістів, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 р. № 490 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 10 листопада 2023 р. № 1218). Відповідно підпункту два пункту 1 Розділу IV «Переліку вимог до закладів, що проводять підготовку, перепідготовку і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів, та кваліфікаційних вимог до спеціалістів, які здійснюють таку підготовку», затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України № 954 від 24.11.2023, для використання у процесі підготовки, у тому числі практичної підготовки, перепідготовки, підвищення кваліфікації водіїв, допускаються транспортні засоби, які є власністю закладу та/або надані йому в користування (розпорядження) у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 року № 490 «Про затвердження Порядку державної акредитації закладів, що проводять підготовку, перепідготовку і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів, та атестації їх спеціалістів», державна акредитація закладу та атестація його спеціалістів є основними формами державного контролю за діяльністю закладу. Таким чином, правом підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв наділені виключно акредитовані навчальні заклади, які володіють необхідною матеріально технічною базою, до складу якої входять атестовані у встановленому порядку спеціалісти. Діяльність позивача в частині проведення 26 травня 2026 року практичної підготовки з водіння учня ОСОБА_2 суперечила вимогам постанови Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 № 490 «Про затвердження Порядку державної акредитації закладів, що проводять підготовку, перепідготовку і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів, та атестації їх спеціалістів» та постанови Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 № 487 «Про затвердження Порядку підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів». Станом на 26 травня 2026 року згідно ЄДР МВС були відсутні відомості щодо акредитації закладу «Антарес» на території Чернігівської області. Згідно зі статтею 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені статтею 127-3 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Гагара Андрій Миколайович є уповноваженим працівником патрульної поліції, проходить службу на посаді старшого інспектора Відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Чернігівські області Департаменту патрульної поліції, має звання старший лейтенант поліції, а тому відповідно до статті 222 КУпАП має право розглядати справи про адміністративні правопорушення, зокрема передбачені статтею 127-3 КУпАП. Таким чином, виявивши порушення Правил дорожнього руху, поліцейський вжив заходів, щодо притягнення винної особи до адміністративної відповідальності та виніс щодо позивача оскаржувану постанову та наклав на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 грн. Стаття 40 Закону України «Про Національну поліцію» дозволяє поліцейському використовувати інформацію, отриману, зокрема із відеотехніки, з метою забезпечення дотримання Правил дорожнього руху, в тому числі, відеозаписи отримані із відео реєстратора поліцейського. У пункті 7 оскаржуваної постанови зазначено портативний відео реєстратор № 287034, що і є технічним засобом, за допомогою якого було здійснено відеозапис та копія листа РСЦ ТСЦ МВС від 12 лютого 2026 року. Відповідно до листа РСЦ ТСЦ МВС від 12.02.2026 навчальний заклад «Антарес» не зареєстрований та не звертався до РСЦ ТСЦ МВС в Київській та Чернігівській області із заявою про проведення державної акредитації. Таким чином, діяльність інструктора в частині проведення 26 травня 2026 року практичної підготовки з водіння учня – ОСОБА_2 по вул. Соборності у м. Чернігові суперечить вимогам постанови Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 № 490 «Про затвердження Порядку державної акредитації закладів, що проводять підготовку, перепідготовку і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів, та атестації їх спеціалістів» та постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 р. № 487 «Про затвердження Порядку підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів», а тому в її діях наявні ознаки вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 127-3 КУпАП. Під час розгляду справи було встановлено, що згідно ЄДМВС автомобіль RENAULT LOGAN, реєстраційний номер НОМЕР_2 , станом на 26 травня 2026 року, не внесено до матеріально-технічної бази жодного навчального закладу. Поліцейськими встановлено, що транспортний засіб RENAULT LOGAN, реєстраційний номер НОМЕР_2 , на якому позивач надавала послуги з практичної підготовки водія, зареєстрований на громадянина ОСОБА_3 . Отже, було встановлено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а саме під час надання послуг з практичної підготовки водія на транспортному засобі, який не є власністю закладу та/або наданий йому в користування (розпорядження) у встановленому законодавством України порядку. Також, відеозаписом підтверджується, що поліцейським була дотримана передбачена законодавством процедура розгляду справи про адміністративне правопорушення. Позивача було повідомлено про суть вчиненого нею правопорушення, поліцейський ознайомив позивача з правами, якими користується особа, стосовно якої проводився розгляд справи, та жодним чином не перешкоджав у користуванні ними. Крім того, під час спілкування з поліцейськими позивач жодних переконливих доводів своєї невинуватості не надала, жодних клопотань від позивача не надходило, жодних дій щодо реалізації своїх прав позивач не здійснювала. Поліцейський лише ознайомлює особу з її правами, однак виключно особа вирішує, чи скористається вона своїми правами і, яким саме чином. Старший інспектор Відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції Гагара А.М. під час розгляду справи про адміністртивне правопорушення щодо позивача та винесення оскаржуваної постанови діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений законодавством України, а тому оскаржувана постанова повністю відповідає вимогам статті 283 КУпАП. Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладено обов`язок доказування відповідача – суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги. Позивачем до позову не додано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог. Незгода позивача з його притягненням до адміністративної відповідальності за статтею 127-3 КУпАП не є підставою для скасування оскаржуваної постанови. Всі зауваження позивача, як підстави для скасування оскаржуваної постанови, не знаходять свого підтвердження, мають суб`єктивний характер та свідчать про намагання уникнути адміністративної відповідальності. Докази, які містяться в матеріалах справи підтверджують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, оскаржувана постанова є правомірною та підстави для її скасування відсутні.
Позивач подав відповідь на відзив, у якій зокрема, зазначає, що стаття 127-3 КУпАП встановлює відповідальність за конкретно визначені порушення порядку підготовки водіїв, а саме: здійснення підготовки особою, яка не має чинного документа спеціаліста; допуск осіб, які не склали теоретичний іспит, до практичної підготовки; проведення практичної підготовки з використанням транспортних засобів, обладнаних з порушенням вимог Правил дорожнього руху, або особою, яка позбавлена права керування транспортними засобами. У оскаржуваній постанові позивачу інкриміновано порушення пункту 24.8 Правил дорожнього руху, однак відповідач у відзиві не доводить, що транспортний засіб був обладнаний з порушенням вимог Правил дорожнього руху. При цьому, відповідач наводить доводи про акредитацію закладу та належність/ користування транспортним засобом, що не є тотожним порушенню вимог Правил дорожнього руху щодо обладнання навчального транспортного засобу. Таким чином, відповідач підміняє предмет доказування: замість доведення саме того складу правопорушення, за який позивача притягнуто до відповідальності, посилається на інші організаційні обставини діяльності навчального закладу. До позовної заяви долучені фотознімки автомобіля, з яких убачається наявність двостороннього знака «Н» на даху легкового автомобіля. Відповідач у відзиві не спростував цю обставину належними та допустимими доказами і не навів конкретних ознак, за якими обладнання транспортного засобу не відповідало пункту 24.8 та підпункту «к» пункту 30.3 Правил дорожнього руху. Отже, твердження про порушення пункту 24.8 Правил дорожнього рух є недоведеним. Відповідач посилається на лист РСЦ ГСЦ МВС в Київській та Чернігівській областях від 12 лютого 2026 року, яким нібито підтверджується, що навчальний заклад «Антарес» не звертався із заявою про проведення державної акредитації до відповідного регіонального сервісного центру/територіального сервісного центру. При цьому, такий лист складений більш ніж за три місяці до події, зазначеної в оскаржуваній постанові, а саме до 26 травня 2026 року, тому вказаний лист не підтверджує фактичні обставини на дату винесення оскаржуваної постанови. Крім того, лист про відсутність звернення до певного регіонального сервісного центру не є доказом того, що позивач як спеціаліст з підготовки водіїв не мала чинного документа спеціаліста, не мала права керування транспортними засобами або використовувала транспортний засіб, обладнаний з порушенням вимог Правил дорожнього руху. В адміністративних справах про протиправність рішень суб`єкта владних повноважень відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України саме на відповідача покладається обов`язок доказування правомірності свого рішення. Посилання відповідача на те, що позивач нібито не надала переконливих доводів своєї невинуватості суперечить змісту частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України та конституційному принципу презумпції невинуватості. Позивач не зобов`язана доводити свою невинуватість; саме відповідач повинен довести наявність події, складу правопорушення та законність процедури притягнення до відповідальності. Відповідач не довів належними та допустимими доказами, що 26 травня 2026 року позивач вчинила адміністративне правопорушення, передбачене статтею 127-3 КУпАП. Доводи відзиву не спростовують позовних вимог, а наведені відповідачем обставини не підтверджують порушення пункту 24.8 Правил дорожнього руху.
На підставі положень частини четвертої статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. 
Дослідивши наявні в справі докази, суд встановив таке.
26 травня 2026 року старшим інспектором Відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної області в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції Гагарою Андрієм Миколайовичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 7262828, згідно з якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 127-3 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 грн.
Зі змісту вказаної постанови слідує, що 26 травня 2026 року о 16 год. 45 хв. по вул. Соборності, 19, у місті Чернігові, будучи спеціалістом з навчання керування транспортними засобами (атестат серії НОМЕР_3 ), Степанюк Марина Геннадіївна здійснювала практичну підготовку водія ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з використання навчальногo транспортного засобу Renault Logan, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який не є власністю навчального закладу «Антарес» та/або не переданий йому в користування у встановленому законом порядку, чим порушено вимоги Наказу Міністерства внутрішніх справ № 954, а саме розділу 4 пункту 1 підпункту 2 та при цьому автошкола «Антарес» не мала акредитації на території Чернігівської області, чим порушено вимоги постанови Кабінету Міністрів України № 490 від 20.05.2009, чим порушила пункт 24.8 Правил дорожнього руху - транспортні засоби (за винятком мотоциклів, мопедів та квадроциклів), на яких проводиться навчання, повинні мати розпізнавальні знаки «Учбовий т/з».
У графі 7 постанови зазначено «до постанови додаються: відео пв287034, копія листа від РСЦ ГСЦ МВС від 12.02.2026».
Відповідно до інформування Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Київській та Чернігівській областях (філія ГСЦ МВС) № 31/33 станом на 12 лютого 2026 року навчальний заклад «Антарес» не зареєстрований та не звертався до РСЦ ГЦ МВС в Київській та Чернігівській областях із заявою про проведення державної акредитації та не звертався до ТСЦ РСЦ ГСЦ МВС в Київській та Чернігівській областях для проведення обстеження матеріально-технічної бази закладу на відповідність Вимогам до закладів, що проводять підготовку, перепідготовку і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів, та кваліфікаційних вимог до спеціалістів, які здійснюють таку підготовку, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України від 24 листопада 2023 року № 954.
Згідно зі статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Дані положення кореспондуються в статті 8 Закону України «Про Національну поліцію».
Згідно із частиною п`ятою статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306. 
Нормами пункту 1.1. Правил дорожнього руху передбачено, що ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні грунтуватися на вимогах цих Правил.
Відповідно до пункту 24.8 Правил дорожнього руху транспортні засоби (за винятком мотоциклів, мопедів та квадроциклів), на яких проводиться навчання, повинні мати розпізнавальні знаки «Навчальний транспортний засіб» відповідно до вимог підпункту «к» пункту 30.3 цих Правил. Транспортні засоби (за винятком автобусів), які використовуються для навчання, також повинні бути обладнані додатковими педалями зчеплення (у разі коли конструкція транспортного засобу передбачає педаль зчеплення), акселератора (у разі коли конструкція транспортного засобу допускає можливість обладнання такою педаллю) і гальмування, дзеркалом або дзеркалами заднього виду для спеціаліста з підготовки водіїв.
Підпунктом «к» пункту 30.3 Правил дорожнього руху визначено, що на відповідних транспортних засобах установлюються такі розпізнавальні знаки «Навчальний транспортний засіб» - рівносторонній трикутник білого кольору з вершиною догори і каймою червоного кольору, в який вписано літеру «Н» чорного кольору (сторона - не менше 200 мм, ширина кайми - 1/10 цієї сторони). Знак розміщується спереду і ззаду на транспортних засобах, що використовуються для навчання водінню (допускається встановлення двостороннього знака на даху легкового автомобіля).
Згідно зі статтею 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (частина перша статті 9 КУпАП).
Відповідно до статті 127-3 КУпАП порушення посадовими особами закладів, їх філій чи інших відокремлених підрозділів, фізичними особами - підприємцями встановленого порядку підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів, а саме: здійснення підготовки, перепідготовки водіїв транспортних засобів особою, яка не має чинного документа спеціаліста з підготовки водіїв транспортних засобів; допуск осіб, які не склали теоретичний іспит, до практичної підготовки водіїв; проведення практичної підготовки водіїв з використанням транспортних засобів, обладнаних з порушенням вимог Правил дорожнього руху, або особою, яка позбавлена права керування транспортними засобами, - тягне за собою накладення штрафу від п`ятисот до вісімсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Отже, суб`єктами відповідальності за статтею 127-3 КУпАП є посадові особи закладів, їх філій чи інших відокремлених підрозділів або фізичні особи-підприємці, що проводять підготовку, перепідготовку та підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів.
Статтею 14 КУпАП визначено, що посадові особи підлягають адміністративній відповідальності за адміністративні правопорушення, зв`язані з недодержанням установлених правил у сфері охорони порядку управління, державного і громадського порядку, природи, здоров`я населення та інших правил, забезпечення виконання яких входить до їх службових обов`язків.
Згідно із статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі статтею 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
Відповідно до пункту 10 розділу IV Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 № 1376, при винесенні постанови по справі про адміністративне правопорушення у ній зазначаються, зокрема: у графі «посада, найменування органу поліції, звання, прізвище, ім`я та по батькові особи, яка винесла постанову» - прізвище, ім`я, по батькові посадової особи органу поліції, яка винесла постанову, та орган поліції (повністю, без скорочень); у графі «установив» - число, місяць, рік, час та місце вчинення адміністративного правопорушення, а також обставини і суть правопорушення, установлені при розгляді матеріалів адміністративної справи; у графі «ураховуючи, що гр-нин(ка)» - прізвище та ініціали правопорушника; у графі «постановив» - уповноважена посадова особа органу поліції з урахуванням та зазначенням обставин, що пом`якшують (стаття 34 КУпАП) чи обтяжують (стаття 35 КУпАП) відповідальність за адміністративне правопорушення, зазначає прийняте у справі рішення.
Положеннями статті 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами.
Згідно зі статтею 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Також, частиною першою статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно із частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Позивач не визнає вчинення нею адміністративного правопорушення, а тому вказані обставини відповідно до частини другої статті 77 КАС України зобов`язують відповідача – суб`єкта владних повноважень довести правомірність свого рішення.
При цьому, суд враховує, що для того, щоб особа була притягнута до адміністративної відповідальності необхідно довести наявність в її діях (бездіяльності) складу та події адміністративного правопорушення.
Обставини, викладені в постанові про притягнення особи до адміністративної відповідальності, повинні бути перевірені за допомогою доказів, які б підтверджували вину особи, яка притягується до адміністративної відповідальності і не викликали сумніви у суду.
Так, підставою винесення оскаржуваної постанови стало те, що позивач, будучи спеціалістом з навчання керування транспортними засобами (атестат серії АА № 064098), здійснювала практичну підготовку водія ОСОБА_2 з використання навчальногo транспортного засобу Renault Logan, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який не є власністю навчального закладу «Антарес» та/або не переданий йому в користування у встановленому законом порядку, чим порушила вимоги розділу 4 пункту 1 підпункту 2 Переліку вимог до закладів, що проводять підготовку, перепідготовку і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів, та кваліфікаційних вимог до спеціалістів, які здійснюють таку підготовку, який затверджено Наказом Міністерства внутрішніх справ України 24 листопада 2023 року № 954, та при цьому автошкола «Антарес» не мала акредитації на території Чернігівської області, чим порушено вимоги Порядку державної акредитації закладів, що проводять підготовку, перепідготовку і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів, та атестації їх спеціалістів, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 р. № 490 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 10 листопада 2023 р. № 1218), чим порушила пункт 24.8 Правил дорожнього руху - транспортні засоби (за винятком мотоциклів, мопедів та квадроциклів), на яких проводиться навчання, повинні мати розпізнавальні знаки «Учбовий т/з».
Разом з тим, суд звертає увагу, що здійснення практичної підготовки водія з використанням навчальногo транспортного засобу, який не є власністю навчального закладу та/або не переданий йому в користування у встановленому законом порядку, при цьому автошкола не має акредитації на території відповідної області, не утворює складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 127-3 КУпАП, об`єктивна сторона якого включає такі форми його вчинення: здійснення підготовки, перепідготовки водіїв транспортних засобів особою, яка не має чинного документа спеціаліста з підготовки водіїв транспортних засобів; допуск осіб, які не склали теоретичний іспит, до практичної підготовки водіїв; проведення практичної підготовки водіїв з використанням транспортних засобів, обладнаних з порушенням вимог Правил дорожнього руху, або особою, яка позбавлена права керування транспортними засобами.
Крім того, суд зазначає, що відповідно до диспозиції статті 127-3 КУпАП суб`єктами даного правопорушення є посадові особи закладів, їх філій чи інших відокремлених підрозділів або фізичні особи-підприємці, що проводять підготовку, перепідготовку та підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів.
З оскаржуваної постанови слідує, що позивач є спеціалістом з навчання керування транспортними засобами. Доказів того, що позивач є посадовою особою закладу, його філій чи іншого відокремленого підрозділу або фізичною особою-підприємцем, що здійснюють діяльність з підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів, матеріали справи не містять.
Отже, при винесенні оскаржуваної постанови відповідачем не було з`ясовано чи підлягає позивач адміністративній відповідальності, що передбачено статтею 280 КУпАП. 
За вказаних обставин, належними та допустимими доказами відповідачем не доведено, що позивач є посадовою особою та відповідно суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 127-3 КпАП.
Також, слід зазначити, що на можливість застосування принципу презумпції невинуватості у справах про адміністративні правопорушення звернув увагу Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 «справа про адміністративну відповідальність у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» (пункт 4).
А тому, в силу дії вказаного конституційного принципу всі сумніви щодо події правопорушення та винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачяться на її користь, а недоведені подія та вина особи прирівнюються до доведеної невинуватості. 
Такі ж висновки містяться в постанові Верховного Суду від 08 липня 2020 року в справі № 463/1352/16-а та інших.
Згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частини першої статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Оцінивши наявні в справі докази та доводи сторін, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 127-3 КУпАП, а тому знаходить підстави для скасування оскаржуваної постанови та закриття справи про адміністративне правопорушення.
Також, відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору.
Керуючись статтями 2, 6-10, 72, 77, 90, 139, 241-246, 271, 272, 286, 297 КАС України, суд
в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі – задовольнити повністю.
Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 7262828 від 26 травня 2026 року, винесену старшим інспектором Відділу безпеки дорожнього руху Управління патрульної поліції Чернігівській області Департаменту патрульної поліції Гагарою Андрієм Миколайовичем за статтею 127-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 , а справу про адміністративне правопорушення – закрити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 532 грн. 48 коп. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження – з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.
Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду. 
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Позивач – ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_4 .
Відповідач – Департамент патрульної поліції, місцезнаходження: вул. Федора Ернста, 3, м. Київ; ідентифікаційний код – 40108646.
Суддя           Н.Ю. Лямзіна