Справа № 487/4590/26 
Провадження № 3/487/838/26 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2026 року року       м. Миколаїв 

Суддя Заводського районного суду м. Миколаєва Цуркан Р.С., вивчивши матеріали справ про адміністративне правопорушення, які надійшли від Управління патрульної поліції в Миколаївські області, відносно:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , 
про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130, ст. 124 КУпАП,-

В С Т А Н О В И В :
30.05.2026, о 17 год. 25 хв. в м. Миколаєві по вул. Озерна, 1, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом VOLKSWAGEN Passat з державним номерним знаком НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.5 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

30.05.2026р., о 17 год. 25 хв., в м. Миколаєві по вул. Озерна, 1, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом VOLKSWAGEN Passat з державним номерним знаком НОМЕР_1 , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідними її змінами, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, та здійснив наїзд на перешкоду у вигляді бордюрного каменю, в результаті чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження, чим порушив п.12.1 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

У судовому засіданні ОСОБА_1 вину свою у вчиненні правопорушень не визнав, суду пояснив, що тоді він керував транспортним, а керував ним його знайомий ОСОБА_2 . Останній взяв автомобіль зранку та зателефонував йому, сказав, що потрапив у ДТП. Коли приїхав на місце ДТП ОСОБА_2 не було. Останній йому сказав, що злякався. 

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , захисника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаних правопорушень підтверджується протоколами про адміністративні правопорушення, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які є незаінтересованими особами, відеозаписом подій, які у сукупності доводять вчинення ним адміністративних правопорушень. 

Усі надані суду докази узгоджуються між собою, є переконливими та неспростованими.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами.

Письмові пояснення у свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 відібрані згідно ст. 272 КУпАП, вже після вчинення адміністративного правопорушення, а не як превентивний захід, який спрямований на запобігання вчинення правопорушень (ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію»). Стаття ст. 272 КУпАП не містить заборони щодо надання неповнолітніми особами письмових пояснень без участі батьків. При цьому, суд враховує, що цим свідкам (які є студентами) станом на 30.05.2026 було по 17 років, у зв`язку із чим вони у повній мірі були здатні усвідомлювати події, свідками яких вони стали, та їх викласти письмово у письмових поясненнях. Сама по собі допомога працівника поліції при відібранні пояснень у свідка, яка полякає у тому як сформулювати зміст цих пояснень, автоматично не вказує на те, що ці письмові пояснення свідків є недопустими доказами. На відеозаписі видно, що свідок погоджується із формулюваннями, які йому наводить поліцейський, не заперечує проти них, діє добровільно. При цьому, зі сторони поліцейського не вбачається нав`язування свідку змісту пояснень, маніпуляцій, психологічного тиску на свідка, наполягання вказати певні обставини. Підстави для визнання пояснень свідків недопустими доказами відсутні. 

Також, керування транспортним засобом та вчинення ДТП саме ОСОБА_1 підтверджується відеозаписом подій (час відеозапису 0:32:18), на якому свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 прямо зазначають про керуванням ОСОБА_1 транспортним засобом та вчинення ним ДТП. 

Суд враховує, що у свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 відсутня якась заінтересованість умисно надавати недостовірні відомості щодо ОСОБА_1 .

При цьому, ОСОБА_1 у випадку сумнівів у твердженнях свідків, мав можливість заявити клопотання про виклик свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до суду у судове засідання з метою перевірки достовірності їх пояснень, однак таке клопотання до суду не заявляв. У зв`язку із чим, і відсутні обґрунтовані підстави вважати, що ці свідки надали недостовірні пояснення та на відеозаписі подій вказали недостовірні дані. 

У судовому засіданні був допитаний свідок ОСОБА_5 , який пояснив суду, що у 2026 році приблизно місяць тому, зранку їхав на роботу та у нього зламалась машина. Був потрібний транспортний засіб, він зателефонував ОСОБА_1 . Близько 10.30 год. взяв у нього автомобіль «Фольсваген». Займався своїми справами. Йому зателефонували особи, які відпочивали у закладі «Ковбой». Приблизно о 14.00 год. він під`їхав до цього закладу. Випив пляшку пива. Дружина попросила поїхати додому. Він поїхав на автомобілі «Фольсваген», не впорався з керуванням та заїхав на кільце. Злякався, так як випив пиво, вибіг знайти евакуатор. Повернувся назад, а там була поліція. Зателефонував ОСОБА_1 і сказав, що вчинив ДТП. Також сказав, де знаходиться транспортний засіб. Боявся, що буде складений протокол за ст. 130 КУпАП, тому і не підходив до машини. Після цього до поліції не звертався. 

Суд критично ставиться до цих показань свідка, оскільки вони суперечать іншим доказами у справі, які мають більшу перевагу. 

Також, суд враховує, що ОСОБА_1 залишив місце подій, у зв`язку із чим йому не вручався протокол про адміністративне правопорушення. При цьому, лише саме не вручення особі протоколу про адміністративне правопорушення не вказує на необхідність закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення. 

Оцінивши надані докази в сукупності, суд приходить до переконання, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачені ч.1 ст. 130, ст. 124 КУпАП, його у вчиненні правопорушень доведена. 
Відповідно до ч.2 ст. 36 КУпАП у разі, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік є необхідним і достатнім стягненням за вчинення ОСОБА_1 вищезазначених правопорушень.
Крім того, відповідно до положень пункту 5 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» з правопорушника підлягає стягненню судовий збір у розмірі 665,60 грн.
Керуючись ст.ст. 283, 284 КУпАП, суд –
ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1  визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 130, ст. 124 КУпАП.
На  ОСОБА_1  за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 130, ст. 124 КУпАП, накласти адміністративне стягнення із застосуванням ч.2 ст.36 КУпАП у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 17 000,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Реквізити для оплати: Отримувач: Миколаїв.ГУК/Микол.обл./ 21081300, Код отримувача (ЄДРПОУ): 37992030, Банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.), Номер рахунку (IBAN): UA438999980313010149000014001, Код класифікації доходів бюджету: 21081300.
Стягнути з  ОСОБА_1  в дохід держави судовий збір в розмірі 665 гривень 60 копійок. Реквізити для оплати: Отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, Банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.), Код банку отримувача (МФО) 899998, Рахунок отримувача UA908999980313111256000026001, Код класифікації доходів бюджету 22030106.
Постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подається до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Миколаєва.

Суддя: Р.С. Цуркан