МЕТАЛУРГІЙНИЙ РАЙОННИЙ СУД 
МІСТА КРИВОГО РОГУ

П О С Т А Н О В А
іменем України

Справа № 237/1598/20 
Провадження № 1/210/3/26 

16 вересня 2026 року 

Металургійний районний суд міста Кривого Рогу у складі:

головуючого-судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

підсудного: ОСОБА_4 ,

захисника підсудного, - адвоката: ОСОБА_5 , 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, в режимі відеоконференції (дистанційного провадження), обвинувальний висновок у кримінальній справі №09-3981, за звинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.2 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В провадження Металургійного районного суду міста Кривого Рогу надійшов обвинувальний висновок у кримінальній справі №09-3981, за звинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.2 ст.185 КК України, на підставі ухвали Дніпровського апеляційного суду від 21 січня 2026 року.

Підсудного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в межах даної кримінальної справи було оголошено у розшук постановою Мар`їнського районного суду Донецької області від 10 грудня 2020 року, провадження у справі зупинено.

В подальшому підсудний ОСОБА_6 звернувся до Металургійного районного суду міста Кривого Рогу, повідомив місце свого перебування, а саме те, що проходить на даний час військову службу у Збройних Силах України за контрактом, однак має можливість приймати участь у розгляді справи в режимі відеоконференції (дистанційного провадження).

Постановою суду від 07 квітня 2026 року, поновлено судовий розгляд кримінальної справи.

Підсудний ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що 13 липня 2011 року, будучи неповнолітнім, знаходячись на станції Роя Донецької залізничної дороги, що в адміністративно-територіальних межах м. Курахове Мар`їнського району Донецької області, вступив у злочинну змову з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , та ОСОБА_9 , з метою таємного викрадення брухту чорних металів з вантажних вагонів, розподіливши злочинні ролі таким чином, що ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_4 скинуть з вагону брухт чорних металів, після чого вони разом з ОСОБА_7 перенесуть його з місця вчинення злочину, здадуть на пункт прийому металолому, а виручені гроші поділять.

Реалізуючи спільний злочинний умисел, ОСОБА_4 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 знайшли стоячий у залізничному складі на третій станційній колії станції Роя неохоронюваний залізничний напіввагон №67080678, завантажений брухтом чорних металів, який належить ТОВ «Лідер-МТ». Після чого, ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що вони ніким не помічені, діючи умисно, таємно, з корисливих намірів, за попередньою змовою групою осіб, керуючись метою наживи, у період часу з 12:00 години до 13:30 години, скинули з напіввагону №67080678 на землю 200кг брухту чорних металів, вартістю 480,00 гривень без ПДВ, та віднесли його від залізничної колії, маючи реальну можливість розпорядитися викраденим. Приблизно о 14:00 годині на місце скоєння злочину прибув ОСОБА_7 на вантажному автомобілі «ВИС 2345», держ.номер НОМЕР_1 . Після цього, ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_4 і ОСОБА_7 , діючи умисно, таємно, з корисливих намірів, за попередньою змовою групою осіб, перенесли викрадений металобрухт у вказаний автомобіль, однак у цей момент були затримані працівниками охорони.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.2 ст.185 КК України, як крадіжка, за ознаками таємного викрадення чужого майна, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

16 вересня 2026 року до Металургійного районного суду міста Кривого Рогу надійшло клопотання захисника підсудного ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_5 , про закриття кримінальної справи №09-3981, за звинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.2 ст.185 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Клопотання обґрунтовано тим, що 27 січня 2010 року до Мар`їнського районного суду Донецької області спрямовано кримінальну справу №09-3981 від 20 липня 2011 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України. Відповідно довідки Покровського РУП ГУНП в Донецькій області, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував у державному розшуку за ВП №2 (м. Курахове) Покровського РУП ГУНП в Донецькій області, як особа, яка переховується від суду за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України (ОРС №58-323 від 25 вересня 2019 року). Місцезнаходження ОСОБА_4 було встановлено 02 квітня 2020 року, державний розшук припинено, а оперативна справа закрита. Ухвалою Металургійного районного суду міста Кривого Рогу від 27 січня 2026 року, матеріали кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, прийнято до провадження. ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, що відповідно до ст.12 КК України (в редакції від 05 липня 2011 року), є злочином середньої тяжкості, максимальна межа покарання за який передбачена у виді п`яти років позбавлення волі. Відповідно п.3 ч.1 ст.49 КК України (в редакції від 05 липня 2011 року), особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини. Оскільки кримінальне правопорушення ОСОБА_4 вчинив 13 липня 2011 року, відповідно до п.3 ч.1 ст.49 КК України, строк його притягнення до кримінальної відповідальності сплив 14 липня 2016 року. У цей період ОСОБА_4 у розшуку не перебував та відсутні будь-які дані щодо його ухилення від суду. У зв`язку з тим, що з моменту скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , минуло більше 05 років, упродовж яких вказана особа не ухилялась від суду, останній підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, а кримінальна справа стосовно нього - закриттю.

Присутні у судовому засіданні підсудний та його захисник, кожен окремо підтримали клопотання захисника про закриття кримінальної справи у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, просили суд його задовольнити. При цьому ОСОБА_4 зрозумілі наслідки закриття кримінальної справи та звільнення від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав, та останній наполягає на задоволенні клопотання захисника.

Прокурор підтримав клопотання сторони захисту. 

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали кримінальної справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до пункту 11 Перехідних положень КПК України, кримінальні справи, які до дня набрання чинності цим Кодексом надійшли до суду від прокурорів з обвинувальним висновком розглядаються судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом, з урахуванням положень, передбачених §3 розділу 4 Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів».

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, що відповідно до ст.12 КК України (в редакції від 05 липня 2011 року) є злочином середньої тяжкості, максимальна межа покарання за який передбачена у виді 05 років позбавлення волі.

З матеріалів кримінальної справи встановлено, що з дня вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, - 13 липня 2011 року, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, минуло понад 15 років.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.7-1 КПК України (в редакції 1960 року) провадження в кримінальній справі може бути закрито судом у зв`язку із закінченням строків давності.

Згідно із ч.2 ст.11-1 КПК України (в редакції 1960 року) суд у судовому засіданні за наявності підстав, передбачених частиною першою статті 49 Кримінального кодексу України, закриває кримінальну справу у зв`язку із закінченням строків давності у випадках, коли справа надійшла до суду з обвинувальним висновком.

Відповідно до ст.49 КК України (в редакції від 05 липня 2011 року), особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі; 3) п ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості; 4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину. Перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від слідства або суду.

У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років.

Закінчення вказаного строку відповідно до вимог ст.49 КК України, ст.ст.7-1, 11-1 КПК України (в редакції 1960 року) є підставою для звільнення особи від кримінальної відповідальності, оскільки в зв`язку з цим припиняються повноваження держави щодо кримінального переслідування такої особи.

При цьому, відповідно до ст.11-1 КПК України (в редакції 1960 року) з врахуванням роз`яснень п.8 постанови пленуму Верховного Суду України №12 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» звільнення особи від кримінальної відповідальності в порядку ст.49 КК України у зв`язку з закінченням строку давності є обов`язком суду.

Крім того, колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у своїй постанові від 30 травня 2019 року за №639/793/17 дійшла висновку, що закон, який регулює питання звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності (ст.49 КК України), пов`язує зупинення строків давності не з постановами про зупинення слідства, а лише з умисними діями особи, спрямованими на ухилення від слідства.

Згідно з висновком, який міститься в постанові Верховного Суду України від 19 березня 2015 року за №5-1кс15, під ухиленням від слідства або суду з погляду застосування ст.49 КК України слід розуміти будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинений злочин, що змушує правоохоронні органи вживати заходів, спрямованих на розшук і затримання правопорушника (нез`явлення без поважних причин за викликом до слідчого або суду, недотримання умов запобіжного заходу, зміна документів, які посвідчують особу, зміна зовнішності, перехід на нелегальне становище, перебування в тайнику, імітація своєї смерті тощо).

Саме тому зупинення досудового розслідування у зв`язку з розшуком підозрюваного/обвинуваченого саме по собі ще не може свідчити про ухилення останнього від слідства. Для застосування положень ч.2 ст.49 КК України, у такому випадку обов`язково має бути підтверджено факт ухилення підозрюваного/обвинуваченого від слідства.

Відповідно до правової позиції Великої палати Верховного Суду, висловленої у постанові від 02 лютого 2023 року, за результатами розгляду справи №735/1121/20, визначені у статті 49 КК строки давності за змістом становлять проміжки часу, у разі спливу яких з моменту вчинення кримінального правопорушення до набрання вироком законної сили особа звільняється від кримінальної відповідальності. Передбачаючи в цих випадках відмову держави від застосування заходів кримінальної репресії, законодавець виходить із того, що з плином часу вчинене в далекому минулому діяння перестає бути показником соціальної небезпечності особи, а тривала законослухняна поведінка людини в подальшому свідчить про її виправлення.

В цьому разі притягнення особи до кримінальної відповідальності не узгоджується з принципом гуманізму та є недоцільним. Частиною першою статті 49 КК встановлено диференційовані строки давності, тривалість яких є пропорційною тяжкості кримінального правопорушення й суворості покарання. Велика Палата вважає, що встановлені частиною другою статті 49 КК загальні строки мають преклюзивний характер і спрямовані на недопущення застосування щодо людини заходів кримінальної репресії через нерозумно тривалі проміжки часу. Адже в іншому разі зупинення диференційованих строків у випадках, коли підозрюваний, обвинувачений переховується від розслідування та суду впродовж багатьох років, продовжувало б їх на необмежений час з можливістю покарання особи за кримінальні правопорушення, вчинені в далекому минулому, впродовж усього життя - як тільки вона потрапить у поле зору правоохоронних органів.

У відповідності до ч.2 ст.11-1 КПК України (в редакції 1960 року), особа, на підставі ст.49 КК України підлягає звільненню від кримінальної відповідальності із закриттям справи у зв`язку із закінченням строків давності, якщо вона проти цього не заперечує. При цьому особа звільняється від кримінальної відповідальності незалежно від визнання нею вини за наявності клопотання цієї особи про звільнення від кримінальної відповідальності, у випадку, якщо вирок не набрав законної сили, а строки давності минули.

Відповідно до ст.7-1 КПК України (в редакції 1960 року) провадження по справі може бути закрито в зв`язку із закінчення строків давності. Єдиною передумовою, яка унеможливлює закриття справи з цих підстав, законодавець зазначає заперечення підсудного проти закриття справи в зв`язку із закінченням строків давності.

Відповідно до вимог ч.1 ст.248 КПК України (в редакції 1960 року) при наявності обставин, передбачених статтею 6, частиною першою статті 7, статтями 7-1, 7-2, 8, 9, 10 і 11-1 цього Кодексу, суддя своєю мотивованою постановою закриває справу, скасовує запобіжні заходи, заходи забезпечення цивільного позову і конфіскації майна, а також вирішує питання про речові докази, зокрема про гроші, цінності та інші речі, нажиті злочинним шляхом.

За змістом ч.1 ст.282 КПК України (в редакції 1960 року), якщо під час судового розгляду справи будуть установлені підставі для закриття справи, передбачені пунктами 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11 статті 6 і статтями 7, 7-2, 8, 9, 10, 11-1 цього Кодексу, суд, вислухавши думку учасників судового розгляду, своєю мотивованою ухвалою, а суддя - постановою, закриває справу.

З огляду на вищевикладене, в зв`язку зі сплином строків, передбачених ст.49 КК України, суд вважає можливим звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності та закрити кримінальну справу.

Судових витрат та речових доказів у справі не має.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.49 КК України, ст.ст.7-1, 11-1 (КПК в редакції 1960 року), п.1 частина 2 статті 284 КПК України, ст.ст.369-370, 372 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника підсудного ОСОБА_4 , - адвоката ОСОБА_5 про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, на підставі статті 49 КК України, у зв`язку з закінченням строку давності.

Закрити кримінальну справу №09-3981, за звинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.2 ст.185 КК України, у зв`язку з закінченням строку давності.

Постанову, складено та підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного через Металургійний районний суд міста Кривого Рогу протягом семи діб з дня її проголошення. 

Суддя: ОСОБА_1