Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа №338/766/26
Провадження №2/338/869/26
03 вересня 2026 року селище Богородчани

Богородчанський районний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого судді Решетова В.В.
за участю секретаря судового засідання Смеречук Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Старобогородчанської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Старобогородчанської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті його матері ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_8 , 1922 року народження, проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1 та на день смерті проживала одна.
За життя ОСОБА_8 склала заповіт, яким усе своє майно заповіла трьом синам – ОСОБА_1 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .
Після смерті матері залишилося спадкове майно, зокрема житловий будинок у АДРЕСА_1 , а також земельні ділянки (паї). Позивач звернувся до нотаріуса з метою оформлення спадкових прав, однак листом нотаріуса від 20 травня 2026 року йому відмовлено у вчиненні нотаріальної дії та видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з пропуском установленого законом строку для прийняття спадщини та непроживанням позивача разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Позивач зазначає, що йому було відомо про існування шестимісячного строку для прийняття спадщини, однак він помилково вважав, що майно, набуте батьками за життя, після їх смерті переходить до дітей незалежно від реєстрації місця проживання та звернення до нотаріуса, у зв`язку з чим своєчасно не подав заяву про прийняття спадщини.
У позові також зазначено, що батько позивача, ОСОБА_11 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . На час його смерті разом із ним проживала та була зареєстрована дружина – ОСОБА_8 . Згідно з довідкою Старобогородчанської сільської ради від 18 травня 2026 року № 152, на день смерті ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_1 , була зареєстрована його дружина ОСОБА_8 , а від імені ОСОБА_11 07 лютого 2000 року був посвідчений заповіт.
Позивач подав до суду заяву, в якій зазначив, що до спадкових правовідносин після смерті ОСОБА_11 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 , застосовуються положення Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, а ОСОБА_8 , яка постійно проживала разом із чоловіком на час відкриття спадщини, вважається такою, що прийняла спадщину шляхом фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном.
З матеріалів справи вбачається, що брати позивача – ОСОБА_10 та ОСОБА_9 – померли відповідно ІНФОРМАЦІЯ_3 та ІНФОРМАЦІЯ_4 . Інших спадкоємців, які б подали заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8 , за наявними у справі відомостями не встановлено.
Ухвалою Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 22 травня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 27 серпня 2026 року підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті. 
Позивач у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності та зазначив, що проти задоволення позовних вимог не заперечує.
Треті особи у судове засідання не з`явилися. З матеріалів справи вбачається, що ними подані заяви про розгляд справи за їх відсутності та про відсутність заперечень щодо задоволення позову.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що ОСОБА_8 , 1922 року народження, померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно з інформацією Старобогородчанської сільської ради, до дня смерті вона була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 , та на день смерті за цією адресою інших зареєстрованих осіб не було.
Відповідно до статті 1220 Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, а часом відкриття спадщини є день смерті особи.
Згідно зі статтями 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб – спадкоємців. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом і до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та не припинилися внаслідок її смерті.
Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з частиною першою статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час її відкриття не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Частиною першою статті 1270 ЦК України встановлено шестимісячний строк для прийняття спадщини, який починається з часу її відкриття.
Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини.
Водночас суд бере до уваги, що спадщина після смерті ОСОБА_11 відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто до набрання чинності Цивільним кодексом України (в редакції 2004 року). Тому правові наслідки прийняття цієї спадщини оцінюються за законодавством, чинним на момент її відкриття, зокрема статтями 548, 549 ЦК Української РСР ( в редакції 1963 року).
За статтею 549 ЦК Української РСР ( в редакції 1963 року) спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав заяву до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Встановлені судом обставини спільного проживання ОСОБА_8 з чоловіком ОСОБА_11 на день його смерті дають підстави вважати, що вона прийняла спадщину після його смерті шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном.
Таким чином, спадкове майно після смерті ОСОБА_11 увійшло до складу спадщини після смерті ОСОБА_8 , а позивач як спадкоємець за заповітом має право на оформлення спадкових прав після смерті матері ОСОБА_8 .
Оцінюючи причини пропуску позивачем строку для прийняття спадщини, суд враховує, що закон не встановлює вичерпного переліку поважних причин такого пропуску, а питання їх поважності вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням усіх установлених обставин справи.
Суд бере до уваги тривалий період, який минув з часу відкриття спадщини, відсутність заведеної спадкової справи, відсутність інших заяв про прийняття спадщини, наявність заповіту на користь позивача, смерть двох інших спадкоємців, зазначених у заповіті, а також те, що відповідач і треті особи не заперечують проти визначення позивачу додаткового строку.
Істотне значення суд надає також тому, що позивач звернувся до нотаріуса після того, як виникла необхідність оформити спадкові права, та отримав відповідь про неможливість видачі свідоцтва у зв`язку із пропуском строку. Нотаріус підтвердив, що спадкова справа після смерті ОСОБА_8 не заводилась, оскільки жоден зі спадкоємців у встановлений законом строк із заявою про прийняття або відмову від прийняття спадщини не звертався.
За таких обставин суд, оцінюючи докази в їх сукупності та виходячи з необхідності забезпечення реального здійснення права позивача на спадкування, вважає причини пропуску строку такими, що у конкретних обставинах цієї справи можуть бути визнані поважними, а визначення додаткового строку не порушує прав інших спадкоємців або територіальної громади.
Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, у постанові від 02 липня 2025 року у справі № 638/12525/23, відповідно до якої частина третя статті 1272 ЦК України застосовується за наявності перешкод для подання заяви та визнання судом таких обставин поважними, при цьому закон не встановлює вичерпного переліку поважних причин, а вони оцінюються судом з урахуванням конкретних обставин справи.
Разом з тим суд враховує сформульований Верховним Судом у постанові від 19 лютого 2025 року у справі № 196/479/23 висновок про те, що сама по собі юридична необізнаність щодо строку та порядку прийняття спадщини не є достатньою підставою для надання додаткового строку. У цій справі суд не обмежується посиланням позивача на юридичну необізнаність, а оцінює сукупність установлених обставин: особливості переходу спадкового майна після смерті батька у 2000 році, наявність заповіту, відсутність спадкової справи, відсутність заяв інших спадкоємців, смерть двох інших осіб, зазначених у заповіті, та відсутність заперечень усіх залучених до справи осіб.
Крім того, правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 27 лютого 2019 року у справі № 369/8878/16-ц (провадження № 61-23640св18), передбачає, що при оцінці листа нотаріуса щодо неможливості видачі свідоцтва про право на спадщину суд має виходити зі змісту такого листа та наведених у ньому підстав, незалежно від форми документа. У цій справі відповідь нотаріуса прямо підтверджує відсутність спадкової справи та неможливість оформлення спадщини без визначення судом додаткового строку.
Отже, з урахуванням установлених судом обставин, характеру спадкових правовідносин, відсутності спадкової справи, відсутності заперечень з боку відповідача та третіх осіб, а також з метою забезпечення можливості позивача реалізувати право на прийняття спадщини, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та визначення ОСОБА_1 додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8 .
Враховуючи обсяг необхідних для вчинення позивачем дій та вимоги частини третьої статті 1272 ЦК України, суд вважає достатнім додатковий строк тривалістю два місяці з дня набрання рішенням законної сили. 
Щодо судових витрат, то суд вважає за необхідне залишити їх за позивачем в порядку, визначеному статтею 141 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись статтями 1216-1218, 1220, 1268-1270, 1272 Цивільного кодексу України, статтями 548, 549 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, статтями 12, 13, 76-81, 89, 141, 263-265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:
Позов ОСОБА_1 до Старобогородчанської сільської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , про визначення додаткового строку для прийняття спадщини – задовольнити.
Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , додатковий строк тривалістю два місяці з дня набрання цим рішенням законної сили для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті його матері ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Старобогородчанська сільська рада Івано-Франківського району Івано-Франківської області, місцезнаходження вул. Франка, 1, с. Старі Богородчани, Івано-Франківський район, Івано-Франківська область, код ЄДРПОУ 4014315.

Суддя В.В. Решетов