| Справа №: 398/6263/25

провадження №: 2/398/672/26
РІШЕННЯ
Іменем України 
"06" серпня 2026 р. м. Олександрія
Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого судді Стручкової Л.І.,
з участі секретаря судового засідання Дудченко О.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про поділ спадщини та визнання прав забудовника, 
ВСТАНОВИВ:
У вересні 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах та від імені якої діє представник – адвокат Кошеленко А.В., звернулася до суду з позовною заявою до відповідачів, в якій просить здійснити поділ спадщини та визнати за нею права забудовника. Свої позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько сторін – ОСОБА_4 . Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно та майнові права, в тому числі на: право забудовника на житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_1 ; земельну ділянку, площею 11,2929 га, що розташована на території Дівочепільської сільської ради; грошові вклади у ВАТ «Державний ощадний банк України». Відповідно ст. 1261 ЦК України ОСОБА_5 , мати сторін та дружина померлого ОСОБА_4 – являлася єдиним спадкоємцями першої черги за законом, який спадщину у встановленому законом порядку прийняв. Тому, ОСОБА_5 безперешкодно отримала у нотаріуса Свідоцтва про право на спадщину за законом, після померлого чоловіка – ОСОБА_4 , на все майно, за винятком спадкового будинку. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати сторін – ОСОБА_5 . Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно та майнові права, в тому числі на: земельну ділянку, площею 11,2929 га, що розташована на території Дівочепільської сільської ради, яка належала померлій ОСОБА_5 відповідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.12.2013 року; грошові вклади з належними відсотками та компенсаційними виплатами, що знаходяться в територіально відокремленому безбалансовому відділенні №10010/0154 філії Кіровоградське обласне управління АТ «Ощадбанк» по грошових рахунках № НОМЕР_1 з залишком 6212,30 грн. № НОМЕР_2 з залишком 8,05 грн. №1380 з залишком 0,06 гривень, які належали померлій відповідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.12.2013 р.; майновий пай в пайовому фонді майна КСП ім. Димитрова, реорганізованого в ТОВ ім. Димитрова, що знаходиться в с. Дівоче поле Олександрійського району, Кіровоградської області, розміром 3651,00 грн., який належав померлій відповідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.12.2013 року; право забудовника на житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_1 , яке було прийнято у спадок ОСОБА_5 після смерті чоловіка ОСОБА_4 , але не переоформлене на її ім`я. Відповідно ст. 1261 ЦК України ОСОБА_1 , а також її рідні брати – ОСОБА_2 та ОСОБА_3 являються єдиними спадкоємцями за законом після померлої матері, які спадщину у встановленому законом порядку прийняли. Також, за життя ОСОБА_5 склала заповіт, посвідчений 20.08.2014 року секретарем Дівочепільської сільської ради, яким заповідала нам – своїм дітям все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося. 27.07.2016 року ми – діти померлої, безперешкодно отримали у державного нотаріуса Олександрійської районної державної нотаріальної контори свідоцтво про право на спадщину за заповітом кожен на 1\3 частини спадкової земельної ділянки, що розташована на території Дівочепільської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області. Решта майна залишається не переоформленою. Між собою позивач з відповідачами домовилися про поділ ще не оформленої спадщини, де у спадок позивачу переходить право забудовника на житловий будинок по АДРЕСА_1 , а відповідачам у рівних долях майновий пай та грошові вклади. В даний час у ОСОБА_1 виникла необхідність в оформленні прав на спадковий будинок, однак отримати свідоцтво про право на спадщину вона не має змоги, оскільки право власності на будинок не зареєстровано, про що свідчить постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02.09.2025 року. Також, через отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкову земельну ділянку, оформити договір поділу спадщини у нотаріуса вже не є можливим. Відповідно даних Олександрійського міжрайонного бюро технічної інвентаризації житловий будинок в АДРЕСА_1 , не зареєстрований за нині померлим ОСОБА_4 , про що свідчить архівна довідка з БТІ №458 від 18.08.2025 р., однак про забудову будинку свідчить старий технічний паспорт виготовлений 13.10.1989 р., витяги з погосподарської книги, а також копія книги реєстрації будинків Дівочепільської сільської ради за 1989-1990 рр. Одержати правовстановлюючий документ на будинок може лише власник нерухомого майна, але він помер не одержавши документ на нього. Відповідно роз`яснень постанови Пленуму Верховного суду України за №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права і обов`язки як забудовника входять до складу спадщини. Посилаючись на ст.ст.1216-1218, 1278, 1279 ЦК України просить поділити між нею, ОСОБА_1 , та її рідними братами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , спадкове майно, яке залишилося після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 визнавши право власності в порядку спадкування.
Ухвалою суду від 01.10.2025 року провадження по зазначеній справі відкрито в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання /а.с.18/.
Ухвалою суду від 19.11.2025 року підготовче провадження по зазначеній справі закрито та справу призначено до судового розгляду по суті /а.с.116/.
Позивач ОСОБА_1 та її представник – адвокат Кошеленко А.В. в судове засідання не з`явилися. Представник надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує в повному обсязі, просить задовольнити (а.с.129).
Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Подали завірені старостою Бандурівського старостинського округу Олександрійського району Кіровоградської області, заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги визнають в повному обсязі (а.с.117-123).
Суд на підставі ст.ст. 223 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у відсутність зазначених осіб на підставі наявних у ній доказів.
Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За положеннями ч 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що 05.12.1952 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб, що підтверджується світлокопією паспорта ОСОБА_4 /а.с.34, на звороті/.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, що підтверджується світлокопією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 /а.с.8,33/.
Відповідно до довідки від 14.05.2013 року №194, виданої Дівочепільською сільською радою Олександрійського району Кіровоградської області, вбачається, що ОСОБА_4 , померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з ним на день смерті проживала та була зареєстрована дружина – ОСОБА_5 /а.с. 36/.
За приписами ст. ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї . Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах – уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ст. 1297 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Після смерті батька позивача ОСОБА_4 , дружина останнього ОСОБА_5 отримала у нотаріуса Свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого чоловіка, на все майно, за винятком спірного будинку, що підтверджується копією спадкової справи №177/2013 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 (а.с. 27-50).
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 померла, що підтверджується світлокопією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 /а.с.7,65/.
Згідно статті 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Статтею 1262 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Згідно зі ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що підтверджується світлокопіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_8 /а.с.67-70/.
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до Олександрійської районної державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини та видачу свідоцтва. 
Відповідно до світлокопій свідоцтв про право на спадщину, виданих державним нотаріусом Другої олександрійської державної нотаріальної контори Кіровоградської області 27.07.2016 року та зареєстрованих в реєстрі, спадкоємцями майна ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: земельної ділянки, кадастровий номер 3520382400:02:000:0220, що розташована на території Дівочепільської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області, площею 6,0041 га та земельної ділянки, кадастровий номер 3520382400:02:000:0221, що розташована на території Дівочепільської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області, площею 11,2929 га, є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , які успадкували майно по 1/3 частці /а.с. 8 (на звороті), 46-107/.
В той же час, постановою державного нотаріуса Першої олександрійської державної нотаріальної контори Кіровоградської області від 02.09.2025 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на зазначений будинок та відповідно відсутністю відомостей про державну реєстрацію права власності за спадкодавцем /а.с.7 (на звороті)/.
Відповідно до довідки від 05.03.2016 року №100, виданої Дівочепільською сільською радою Олександрійського району Кіровоградської області, вбачається, що ОСОБА_5 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , постійно проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 /а.с. 71/.
Відповідно до світлокопії архівної довідки №456 від 29.07.2025 року, виданої на ім`я ОСОБА_1 , право власності на будинок за адресою: АДРЕСА_1 , за архівними даними КП «ОМБТІ» не зареєстровано. Назва вул. Карла Маркса змінено на вул. Берегова, згідно розпорядження №6 від 02.02.2016 року /а.с. 5 (на звороті)/.
Згідно світлокопіїкниги реєстрації будинків Дівочепільської сільської ради за 1989-1990 рр., зареєстровано колгоспний будинок по АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 /а.с. 9-10/.
Згідно з світлокопіями витягів з погосподарської книги померлий ОСОБА_4 значиться власником житлового будинку з надвірними будівлями та земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 12-13). 
Крім того, померлий ОСОБА_4 вживав заходи щодо оформлення права власності на будинок відповідно до вимог нині діючого законодавства, що підтверджується світлокопією технічного паспорту від 13 жовтня 1989 року (а. с. 10 (на звороті)-11).
Статтею 55 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Аналогічні положення містяться у ч.1 ст.15 ЦК України та ст. 4 ЦПК України.
Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (стаття 4 ЦПК України).
Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно ч.1 ст.182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.
З положень ст.331 ЦК України вбачається, що право власності на нерухоме майно виникає в особи з моменту завершення будівництва та прийняття його в експлуатацію, а якщо таке право підлягає державній реєстрації - з моменту його державної реєстрації.
До закінчення будівництва забудовник вважається власником не будівлі або споруди, як окремого об`єкта, а власником будівельних матеріалів, обладнання, а також відповідних майнових прав.
Порядок оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття в експлуатацію, наведено в ДБН А.3.1-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів» та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23.03.1999 року №12/5-126, в якому зокрема роз`яснюється, що оформлення свідоцтва на право власності на об`єкти, які були закінчені будівництвом до 05.08.1992 року тобто до прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 05.08.1992 року №449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ. Тобто громадяни, які збудували житлові будинки до 05.08.1992 року могли, за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями, отримати правовстановлюючі документи на об`єкти нерухомого майна.
Згідно з роз`ясненнями п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки, як забудовника, входять до складу спадщини. Визнання права власності в порядку спадкування на недобудований будинок відповідно до чинного законодавства України неможливе. Правильною визнано практику судів щодо визнання за спадкоємцем прав забудовника, як таких, що входять до складу спадщини. Вказане узгоджується із правовою позицію Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеною в інформаційному листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013р.
Як роз`яснено в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, у тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законом порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема, на житловий будинок, іншу споруду.
Зі змісту пункту 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вбачається, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності та того, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Як вказав Верховний Суд України у своїй постанові від 10.02.2016 року у справі №6-2124цс15, оскільки відповідно до ст.328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення у особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб особа набула право власності на відповідний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному ст.392 цього Кодексу.
Також, у постанові від 23.12.2014 року у справі №3-199гс14 Верховний Суд України зазначив, що за змістом ст.392 ЦК України, позов про визнання права власності на майно подається власником тоді, коли в інший спосіб виникають сумніви щодо належності йому цього майна, коли позивач не може реалізувати своє право власності через наявність таких сумнівів чи внаслідок втрати правовстановлюючого документу. При цьому, передумовою для застосування положень ст.392 ЦК України є відсутність іншого, крім зазначеного, шляху для відновлення порушеного права.
Проаналізувавши відповідне законодавство, що регулює сферу суспільних відносин в частині виниклих спірних правовідносин, з урахуванням наявних доказів по справі та подальшого належного виконання судового рішення, визнання відповідачем позову, виходячи з підстав, які викладені нотаріусом у постанові про відмову у вчиненні відповідної нотаріальної дії, з урахуванням принципу юридичної визначеності та враховуючи вищевказану практику Верховного Суду України щодо права власності, суд приходить до висновку, що є передбачені законом підстави для задоволення позовних вимог, оскільки позивач набув право на успадкування прав та обов`язків забудовника житлового будинку, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. 
Щодо вимоги про розподілу спадкового майна та визнання права власності суд зазначає таке.
Відповідно до світлокопії свідоцтва про право власності на майновий пай члена колгоспного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії КД №198289, ОСОБА_4 мав право на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства ТОВ ім. Димитрова КСП ім. Димитрова с. Дівоче Поле (а.с. 42).
Згідно світлокопії довідки від 10.06.2013 року №03-22/209, на ім`я ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкриті рахунки в НОМЕР_9 філії – Кіровоградське обласне управління АТ «Ощадбанк»: №91551/1025 (компенсаційний) з залишком 6212,30 грн., №0790030 з залишком 8,05 грн., №1380 з залишком 0,06 гривень. Заповідальні розпорядження по даним вкладам відсутні (а.с. 43).
Відповідно до світлокопії свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Другої олександрійської державної нотаріальної контори Кіровоградської області 17.12.2014 року та зареєстрованого в реєстрі за №1675, спадкоємцем майна ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: майнового паю в пайовому фонді майна КСП ім. Димитрова, реорганізованого в ТОВ ім. Димитрова, що знаходиться в с. Дівоче поле Олександрійського району, Кіровоградської області, розміром 3651,00 грн, що належав спадкодавцю на підставі свідоцтва на право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії КД №198289 виданого 21.07.2003 року Дівочепільською сільською радою та грошових вкладів з належними відсотками та компенсаційними виплатами, що знаходяться в територіально відокремленому без балансовому відділенні №10010/0154 філії – Кіровоградське обласне управління АТ «Ощадбанк» по грошових рахунках № НОМЕР_1 з залишком 6212,30 грн, № НОМЕР_2 з залишком 8,05 грн, №1380 з залишком 0,06 гривень, що належали спадкодавцю на підставі довідки №03-22/209, виданої 10 червня 2013 року ТВБВ №10010/0149 філії - Кіровоградське обласне управління АТ «Ощадбанк», є ОСОБА_5 /а.с. 48, 50/.
Згідно зі статтею 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 січня 2020 року у справі № 243/6275/16-ц зроблено висновок, що «тлумачення статті 1278 ЦК України свідчить, що якщо спадкодавець склав заповіт і в ньому не зазначив частки спадкоємців, вони вважаються рівними. Навпаки, якщо заповідач розподілив спадщину між спадкоємцями в нерівних частках, то кожний має право саме на ту частку, яку вказав спадкодавець. За відсутності заповіту частки кожного спадкоємця в спадщині визнаються рівними. Відступ від цього принципу можливий за домовленістю спадкоємців між собою (стаття 1267 ЦК України). Спадщина належить спадкоємцям, які прийняли її на праві спільної часткової власності (частина четверта статті 355 ЦК України), а тому при її поділі застосовуються правила передбачені в главі 26 ЦК України, які регулюють відносини спільної часткової власності. Якщо згоди про поділ спадщини досягти не вдалося, то поділ провадиться в судовому порядку відповідно до часток, які належать кожному із спадкоємців за законом або за заповітом. Вирішення судового спору щодо поділу спадкового майна не залежить від отримання спадкоємцями свідоцтва про право на спадщину».
Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна (стаття 317 ЦК України).
Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства (частини перша, друга статті 319 ЦК України).
Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України).
Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (частина перша статті 356 ЦК України).
Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації (частини перша-третя статті 358 ЦК України).
Подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (стаття 183 ЦК України).
У статті 321 ЦК України реалізовано конституційний принцип непорушності права власності, визначений статтею 41 Конституції України. Ця засада означає, що право власності є недоторканним, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до частин першої та сьомої статті 41 Конституції України, частин першої та п`ятої статті 319 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і таке використання не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства.
Правом власності є право особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (стаття 316 ЦК України).
Враховуючи, вищевикладене, суд дійшов висновку, що спадкове майно, що залишилося після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2  підлягає поділу, та визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 право власності, кожному по 1/ 2 частині на: грошові вклади з належними відсотками та компенсаційними виплатами, що знаходяться в територіально відокремленому безбалансовому відділенні №10010/0154 філії Кіровоградське обласне управління АТ «Ощадбанк» по грошових рахунках № НОМЕР_1 з залишком 6212,30 грн. № НОМЕР_2 з залишком 8,05 грн. №1380 з залишком 0,06 гривень та майновий пай в пайовому фонді майна КСП ім. Димитрова, реорганізованого в ТОВ ім. Димитрова, що знаходиться в с. Дівоче поле Олександрійського району, Кіровоградської області, розміром 3651,00 грн., які належали померлій ОСОБА_5 , відповідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.12.2013 року, в порядку спадкування після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 матері ОСОБА_5 .
Керуючись ст.ст. 4-5, 10, 12-13, 19, 76-81, 89, 223, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 15-16, 328, 356, 392, 1216, 1218, 1220, 1262, 1268, 1269-1270, 1297 ЦК України, суд - 
УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про поділ спадщини та визнання прав забудовника - задовольнити.
Поділити між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5  спадкове майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (адреса місця проживання, зареєстрована у встановленому законом порядку:  АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_10 ), усі права та обов`язки забудовника нерухомого майна, що розташоване за адресою:  АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 .
Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 право власності за кожним по 1/2 частці на майно, а саме:
- грошові вклади з належними відсотками та компенсаційними виплатами, що знаходяться в територіально відокремленому безбалансовому відділенні №10010/0154 філії Кіровоградське обласне управління АТ «Ощадбанк» по грошових рахунках № НОМЕР_1 з залишком 6212,30 грн. № НОМЕР_2 з залишком 8,05 грн. №1380 з залишком 0,06 гривень, які належали померлій ОСОБА_5 , відповідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.12.2013 року, в порядку спадкування після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 матері ОСОБА_5 ; 
- майновий пай в пайовому фонді майна КСП ім. Димитрова, реорганізованого в ТОВ ім. Димитрова, що знаходиться в с. Дівоче поле Олександрійського району, Кіровоградської області, розміром 3651,00 грн., який належав померлій ОСОБА_5 , відповідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.12.2013 року, в порядку спадкування після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 матері ОСОБА_5 .
Судові витрати залишити по фактично понесеним.
Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне судове рішення складено та проголошено 06.08.2026 року.

Суддя: Л.І. Стручкова