КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 липня 2026 року м. Київ справа №320/47894/23
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Кочанової П.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРЕКС» до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків ДПС про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРЕКС» звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків ДПС, в якому просило:
- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків ДПС форми «ПС» від 23.05.2023 № 993/Ж10/31-00-23-02 на суму 138470 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є незаконним та підлягає скасуванню, оскільки висновок відповідача про вчинені товариством порушення строків подання звіту про трансфертне ціноутворення в умовах воєнного стану суперечить приписам пп. 69.1 п. 69 Перехідних положень ПК України.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 16 січня 2024 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.
Відповідач позов не визнав, надав відзив, в якому наполягав, що позивач помилково вважає себе звільненим від відповідальності за порушення ним строку подання звіту про контрольовані операції за 2021 рік, оскільки факт несвоєчасного подання цього звіту є доведеним Актом перевірки, при цьому, відповідач вказує, що застосування приписів пп. 69.1 п. 69 Перехідних положень ПК України до позивача в межах поточних правовідносин є неможливим, оскільки підприємство не зверталось до контролюючого органу із заявою про неможливість виконувати свій податковий обов`язок за правилами Порядку № 225.
Позивач із позицією відповідача не погодився, надав відповідь на відзив, в якій доводив протиправність податкового повідомлення-рішення обгрунтовуючи свою позицію підставами, аналогічними, викладеним у позові.
Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.
Позивач, товариство з обмеженою відповідальністю «АГРЕКС», код ЄДРПОУ 25602906; місцезнаходження: 01135, м. Київ, вул. Дмитрівська, б. 92-94, офіс 37; зареєстрований в якості юридичної особи з 07.06.2000, основний вид діяльності, згідно КВЕД: 10.41 Виробництво олії та тваринних жирів, інші види: 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур, 10.61 Виробництво продуктів борошномельно-круп`яної промисловості, 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин, 49.41 Вантажний автомобільний транспорт, 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту, 64.99 Надання інших фінансових послуг (крім страхування та пенсійного забезпечення), н.в.і.у., 49.20 Вантажний залізничний транспорт, є платником ПДВ, за основним місцем обліку, станом на вирішення адміністративного спору, перебуває на податковому обліку у Головному управлінні ДПС у м. Києві (Правобережна ДПІ), що підтверджується інформацією в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
30.11.2022 товариство з обмеженою відповідальністю «АГРЕКС», засобами електронного зв`язку подало до контролюючого органу (ЦМУ ДПС по роботі з ВПП) звіт про контрольовані операції за 2021 рік, який, відповідно до квитанції № 2 було прийнято контролюючим органом того ж дня.
Водночас, як видно з наявних матеріалів справи первісний звіт товариством було направлено до ЦМУ 23.09.2022, проте, згідно з квитанцією № 2, не було прийнято контролюючим органом у зв`язку із невідповідністю всім вимогам електронного документа, оскільки не подано передбачені для подання додатки. 
На підставі п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п.п. 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.15 пункту 78.1 статті 78, пункту 79.2 статті 79, пункту 69.2 підрозділу 10 розділу XX «Перехідних положень» Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 №2755 (зі змінами) та відповідно до наказу Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 01 березня 2023 року №70/Ж1 проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ «Агрекс» (код за ЄДРПОУ 25602906) з питань дотримання вимог податкового законодавства України в частині своєчасності подання звіту про контрольовані операції за 2021 рік.
Копію Наказу ЦМУ ДПС по роботі з ВПП від 01.03.2023 № 70/Ж1 та повідомлення про дату початку та місце проведення перевірки від 14.03.2023 № 8/Ж4/31-00-23-02 було направлено на податкову адресу товариство засобами поштового зв`язку та отримано підприємством 21.03.2023, про що вказано у Акті перевірки та не заперечується позивачем.
За результатами здійсненої перевірки контролюючим органом було складено Акт «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «АГРЕКС» (код ЄДРПОУ: 25602906) з питань своєчасності подання звіту про контрольовані операції за 2021 рік від 24.04.2023 № 765/31-00-23-02/25602906, у висновках якого зазначено про встановлення порушень ТОВ «АГРЕКС» п.п.39.4.2 п.39.4 ст.39 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (із змінами та доповненнями), в частині несвоєчасного подання звіту про контрольовані операції за 2021 рік з порушенням встановлених термінів на 61 календарний день.
Позивач із висновками Акту перевірки не погодився, надав свої заперечення, за результатами розгляду яких контролюючий орган дійшов висновку про відсутність підстав для їх задоволення, тому залишив Акт перевірки без змін, про що повідомив ТОВ «АГРЕКС» листом від 19.05.2023 вих.№ 369/Ж12/31-00-23-02. 
На підставі означеного акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 23.05.2023 № 993/Ж10/31-00-23-02, яким до позивача за порушення приписів пп. 39.4.2 п.39.4 ст. 39 ПК України, на підставі п.154.3.3 п. 54.3 ст. 54 та абз. 2 п. 120.6 ст.120 Податкового кодексу України застосовано штрафні санкцій в розмірі 138470,00 грн. 
Позивач із вказаним податковим повідомленням-рішенням не погодився, оскаржив його в адміністративному порядку.
Рішенням ДПС України від 03.08.2023 № 21318/6/99-00-06-03-01-06 податкове повідомлення-рішення від 23.05.2023 № 993/Ж10/31-0023-02 залишено без змін, а Скарга без задоволення.
Вважаючи таке рішення відповідача протиправним, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою про його скасування.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, виходячи з положень норм законодавства, які діяли на момент їх виникнення, суд зазначає таке.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).
Згідно з п.п.20.1.4 п. 20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Так, відповідно до ст. 62 ПК України одним із способів здійснення податкового контролю є перевірки та звірки відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірки щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.
Згідно пункту 75.1. статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Відповідно до п. п. 78.1.2, 78.1.15 п. 75.1 ст.75 ПК України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав:
- платником податків не подано в установлений законом строк податкову декларацію, розрахунки, звітність для податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу, якщо їх подання передбачено законом;
- неподання платником податків або подання з порушенням вимог пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу звіту про контрольовані операції, повідомлення про участь у міжнародній групі компаній, звіту в розрізі країн міжнародної групи компаній, глобальної документації (майстер-файлу) та/або документації з трансфертного ціноутворення;
Згідно з п. 39.4.2 п. 39.4 ст. 39 ПК України платники податків, які у звітному році здійснювали контрольовані операції, зобов`язані подавати до 1 жовтня року, що настає за звітним, звіт про контрольовані операції.
Звіт про контрольовані операції та повідомлення подаються центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та « Про електронні довірчі послуги».
Положеннями п. 39.4.2 п. 39.4 ст. 39 ПК України визначено, що платники податків, які у звітному році здійснювали контрольовані операції, зобов`язані подавати до 1 жовтня року, що настає за звітним, звіт про контрольовані операції.
Положення п. 39.4.2 п. 39.4 ст. 39 ПК України не зазнавали змін як і з дати виникнення у позивача обов`язку по поданню звіту про контрольовані операції, так і станом на дату фактичного подання ним звіту про контрольовані операції.
З матеріалів справи вбачається, що позивача притягнуто до відповідальності за порушення пп. 39.4.2 п. 39.4 ст. 39 ПК України та застосовано штрафні санкції відповідно до п. 120.6 ст. 120 ПК України.
Згідно з пп. 16.1.2 п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів.
Відповідно до пунктів 39.1.1-39.1.4 ПК України платник податку, який бере участь у контрольованій операції, повинен визначати обсяг його оподатковуваного прибутку відповідно до принципу «витягнутої руки» (об`єкта оподаткування у випадках, якщо застосування принципу «витягнутої руки» передбачено цим Кодексом або міжнародними договорами).
Обсяг оподатковуваного прибутку (об`єкта оподаткування), отриманого платником податку, який бере участь в одній чи більше контрольованих операціях, вважається таким, що відповідає принципу «витягнутої руки», якщо умови зазначених операцій не відрізняються від умов, що застосовуються між непов`язаними особами у співставних неконтрольованих операціях.
Відповідно до п. 39.4.2.1 п. 39.4.2 п. 39.4 ст. 39 ПК України у разі якщо платником податку виявлено, що у раніше поданому звіті про контрольовані операції інформація надана не в повному обсязі, містить помилки або недоліки, такий платник податків має право подати:
- новий звіт до закінчення граничного строку подання звіту про контрольовані операції за такий самий звітний періоду;
- уточнюючий звіт у разі його подання після закінчення граничного строку для відповідного звітного періоду.
Подання платником податку уточнюючого звіту про контрольовані операції не звільняє від відповідальності, передбаченої підпунктами 120.4 і 120.6 статті 120 цього Кодексу.
Отже, у позивача був обов`язок подати звіт про контрольовані операції та уточнюючий звіт у разі необхідності за 2021 рік до 01.10.2022. Фактично звіт про контрольовані операції було подано 30.11.2022, тобто після спливу вищевказаного строку.
При цьому, судом враховано, що позивач намагався подати звіт 23.09.2022, проте пакет не було прийнято, що підтверджено квитанцією № 2.
Суд звертає увагу, що, як вже було зазначено вище, звітність про контрольовані операції та повідомлення подаються центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, засобами електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронні довірчі послуги».
У свою чергу, згідно п. 42.4 Податкового кодексу документ, надісланий контролюючим органом в електронний кабінет, вважається врученим платнику податків або фінансовому агенту, якщо він сформований з дотриманням вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» та є доступним в електронному кабінеті.
При цьому, датою вручення платнику податків або фінансовому агенту документа є дата, зазначена у квитанції про доставку у текстовому форматі, що відправляється з електронного кабінету автоматично та свідчить про дату та час доставки документа платнику податків/фінансовому агенту. У разі якщо доставка документа відбулася після 18 години, датою вручення документа платнику податків/фінансовому агенту вважається наступний робочий день. Якщо доставка відбулася у вихідний чи святковий день, датою вручення документа платнику податків/фінансовому агенту вважається перший робочий день, що настає за вихідним або святковим днем.
Таким чином, позивач з дати отримання квитанції № 2 (реєстраційний номер 9434316670) був обізнаний про неприйняття контролюючим органом звіту та мав обов`язок, після усунення порушень, про які вказано у квитанції, повторно подати звіт, проте, повторне звернення відбулось лише 30.11.2022. 
У свою чергу в позовній заяві позивач наголошує про порушення порядку застосування штрафних санкцій за прострочення подання уточнюючого звіту у зв`язку з дією мораторію на проведення перевірок, встановлених на період дії карантину.
Згідно з пп. 69.9 п. 69 підрозділу 10 Розділу ХХ ПК України у редакції від 17.03.2022 для платників податків та контролюючих органів було зупинено перебіг строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Згідно з пп. 69.1 п. 69 підрозділу 10 Розділу ХХ ПК України (у вищевказаній редакції) у випадку відсутності у платника податків можливості своєчасно виконати свій податковий обов`язок, зокрема щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності, у тому числі звітності, передбаченої пунктом 46.2 статті 46 цього Кодексу, реєстрації у відповідних реєстрах податкових або акцизних накладних, розрахунків коригування, подання електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового тощо, платники податків звільняються від передбаченої цим Кодексом відповідальності з обов`язковим виконанням таких обов`язків протягом шести місяців після припинення або скасування воєнного стану в Україні.
Тобто законодавцем було встановлено, що платники податку, які не мають можливості своєчасного виконання податкового обов`язку, повинні забезпечити виконання податкового обов`язку протягом 6 місяців після припинення або скасування правового режиму воєнного стану.
З 27.05.2022 до даної норми були додані наступні абзаци:
Абзац 6: «У разі самостійного виправлення платником податків у податкових періодах до 25 липня 2022 р., з дотриманням порядку, вимог та обмежень, визначених статтею 50 цього Кодексу, помилок, що призвели до заниження податкового зобов`язання у звітних (податкових) періодах, що припадають на період дії воєнного стану, такі платники звільняються від нарахування та сплати штрафних санкцій, передбачених пунктом 50.1 статті 50 цього Кодексу, та пені».
Абзац 7: «Платники податку на додану вартість, тимчасово, до припинення або скасування воєнного стану, не мають права на подання уточнюючих розрахунків до податкових декларацій, передбаченого пунктом 50.1 статті 50 цього Кодексу, за звітні (податкові) періоди до лютого 2022 року із показниками на зменшення податкових зобов`язань та/або декларування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість».
Абзац 8: «Порядок підтвердження можливості чи неможливості виконання платником податків обов`язків, визначених у цьому підпункті, та перелік документів на підтвердження затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику».
З наведеного слідує, що законодавцем були виокремлено три категорії платників податків, а саме:
- платники, у яких відсутня можливість своєчасного виконання податкового обов`язку;
- платники, у яких існує (наявна) можливість своєчасного виконання податкового обов`язку;
- платники, у яких відновилася можливість виконання податкового обов`язку із введенням відносно кожної окремої категорії власного присікального строку виконання податкового обов`язку.
Так, з 27.05.2022 законодавцем було визначено, що платники податків, які мають можливість своєчасно виконувати податкові обов`язки щодо дотримання термінів сплати податків та зборів і щодо подання звітності звільняються від відповідальності за несвоєчасне виконання таких обов`язків, граничний термін виконання яких припадає на період починаючи з 24.02.2022 до 27.05.2022.
Водночас із цим, з 27.05.2022 законодавцем введено, що платники податків, які не мають можливості виконання згаданих вище обов`язків, мають письмово повідомити про це відповідний контролюючий орган системи Державної податкової служби України.
Згідно з пп. 16.1.2. п. 16.1 ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів.
Таким чином, подання звіту про контрольовані операції є звітністю, що стосується обчислення і сплати податків та зборів.
Статтею 120 ПК України передбачено відповідальність за невиконання вимог пп. 39.4.2 п. 39.4 ст. 39 ПК України за неподання або несвоєчасне подання податкової звітності або невиконання вимог щодо внесення змін до податкової звітності.
Щодо застосування норм права пункту 69 підрозділу 10 розділу XX ПК України щодо визначення можливості/неможливості в платника податку виконувати свої обов`язки в період з 24 лютого до 06 вересня 2022 року слід зазначити наступне.
Підпунктом 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України визначено, зокрема, що порядок підтвердження можливості чи неможливості виконання платником податків обов`язків, визначених у цьому підпункті, та перелік документів на підтвердження затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
З метою тимчасового, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, підтвердження платниками податків можливості чи неможливості своєчасного виконання податкового обов`язку щодо дотримання термінів сплати податків та зборів, подання звітності, у тому числі звітності, передбаченої пунктом 46.2 статті 46 глави 2 розділу II Кодексу, реєстрації у відповідних реєстрах податкових або акцизних накладних, розрахунків коригування, подання електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового тощо, Наказом Міністерства фінансів України від 29 липня 2022 року № 225 затверджений Порядок підтвердження можливості чи неможливості виконання платником податків обов`язків, визначених у підпункті 69.1 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, та переліків документів на підтвердження (далі - Порядок № 225).
Цим Порядком визначено, зокрема, підстави неможливості виконання платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами податкових обов`язків (у тому числі обов`язків податкових агентів) та правила надання заяви та документів, що доводять неможливість виконання податкових обов`язків тощо.
Згідно Порядку №225 керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає вмотивоване рішення щодо можливості чи неможливості своєчасного виконання платником податків свого податкового обов`язку на підставі відповідної заяви платника податків.
Позивач впродовж розгляду справи не доводив наявність обставин звернення Товариства до податкового органу з відповідною заявою на виконання положень Порядку №225, будь-яких доказів на підтвердження існування таких обставин не надавав. Рішення керівником контролюючого органу щодо можливості чи неможливості своєчасного виконання платником податків свого податкового обов`язку на підставі відповідної заяви платника податків не приймалося.
Суд зазначає, що посилання на сам факт запровадження воєнного стану в Україні не може безумовно вважатись поважною причиною для звільнення від відповідальності за порушення строків реєстрації податкових накладних, норми пункту 69 підрозділу 10 розділу XX ПК України передбачають звільнення від відповідальності, зокрема за порушення строків реєстрації податкових накладних, у разі відсутності у платника податків можливості своєчасно виконати свій податковий обов`язок, і за умови підтвердження неможливості виконання платником податків обов`язків в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Вказане у своїй сукупності дає підстави для висновку, що позивачем не доведено права користування пільгою, встановленою ппю 69.1 п.69 Перехідних положень ПК України. 
З урахуванням викладеного вище, суд дійшов висновку, що податковим органом доведено правомірність притягнення до відповідальності ТОВ «АГРЕКС» за порушення терміну подання податкової звітності, тому податкове повідомлення-рішення є обґрунтованим та скасуванню не підлягає.
Решта доводів та посилань сторін у справі висновків суду не спростовують.
Судом враховується, що згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідач.
Згідно положень ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Беручи до уваги наведене в сукупності, перевіривши та проаналізувавши матеріали справи і надані сторонами докази за правилами, встановленими ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
З урахуванням положень статті 139 розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись ст.ст. 72-77, 139, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України суд,-
В И Р І Ш И В:
У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРЕКС» до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків ДПС про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення – відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено та підписано 6 липня 2026 року.

Суддя Кочанова П.В.