Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
( з а о ч н е )
Справа №338/276/26
Провадження №2/338/520/26
23 липня 2026 року Богородчанський районний суд Івано-Франківської області
в складі : головуючого-судді Шишка О.А.,
з участю : секретаря Сіщук Г.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Богородчани в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СЛОН КРЕДИТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту,
в с т а н о в и в :
ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 2193871 від 30 березня 2025 року в загальному розмірі 68388,34 грн, з яких: 30979,99 грн - заборгованість за тілом кредиту та 37408,35 грн заборгованість за процентами за користування кредитом, а також 2662,40 грн судового збору.
Позов обґрунтовано тим, що 30 березня 2025 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ОСОБА_1 в електронній формі укладено договір № 2193871 про надання споживчого кредиту, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 32000 грн строком на 360 календарних днів, а відповідач зобов`язався повернути кредит і сплатити проценти за користування ним відповідно до умов договору та графіка платежів.
Позивач свої зобов`язання виконав та перерахував кредитні кошти на платіжну картку, зазначену відповідачем. Відповідач належним чином своїх зобов`язань не виконав, унаслідок чого утворилася заборгованість.
У зв`язку з простроченням періодичних платежів позивач направив відповідачу письмову вимогу про дострокове повернення кредиту. Поштове відправлення було повернуто кредитодавцю після закінчення строку зберігання, а заборгованість відповідачем не погашена.
Ухвалою судді Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 25 лютого 2026 року відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Представник позивача у судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та не заперечував проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач у судове засідання повторно не прибув, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву та доказів на спростування вимог позивача не подав. За наявності умов, передбачених статтями 280–281 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи.
Дослідивши письмові докази у справі, перевіривши умови кредитного договору та наданий позивачем розрахунок заборгованості, суд дійшов таких висновків.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону.
За змістом статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк.
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, установлених змістом зобов`язання.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Суд установив, що 30 березня 2025 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ОСОБА_1 укладено договір № 2193871 про надання споживчого кредиту за продуктом «Зручний».
Відповідно до пунктів 1.3, 1.4 договору сума кредиту становила 32000 грн, строк кредитування - 360 днів, а періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Детальні строки повернення кредиту та сплати процентів визначені графіком платежів, що є додатком № 1 до договору.
Договір укладено в електронній формі за допомогою інформаційно-комунікаційної системи позивача. Електронна ідентифікація відповідача здійснювалася шляхом введення коду, направленого на зазначений ним номер мобільного телефону, який відповідно до умов договору та Закону України «Про електронну комерцію» є електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
За змістом статей 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, підписаний у встановленому законом порядку електронним підписом одноразовим ідентифікатором, прирівнюється за правовими наслідками до договору, укладеного у письмовій формі.
Верховний Суд виходить із того, що договір, укладений в електронній формі та підписаний одноразовим ідентифікатором, є належною письмовою формою правочину за умови встановлення факту здійснення позичальником передбачених системою ідентифікаційних дій та погодження істотних умов договору. Такий висновок, зокрема, наведено у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 8 квітня 2026 року у справі № 705/1938/25.
Факт укладення договору відповідачем підтверджується сукупністю поданих доказів: заявою-анкетою, яка містить його особисті, контактні та паспортні дані, паспортом споживчого кредиту, текстом кредитного договору, підтвердженням його укладення, інформаційним повідомленням споживача та відомостями інформаційної системи кредитодавця.
Згідно з підтвердженням про укладення договору відповідачу було повідомлено про суму кредиту 32000 грн, строк кредитування 360 днів та дату остаточного погашення - 24 березня 2026 року.
Факт надання кредитних коштів підтверджується листом ТОВ «ПЕЙТЕК», відповідно до якого на виконання договору про надання платіжних послуг за ініціативою ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» на зазначену позичальником платіжну картку успішно перераховано 32000 грн.
Таким чином, позивач довів факт укладення кредитного договору та виконання свого обов`язку щодо надання відповідачу кредитних коштів.
Відповідач доказів неукладення договору, неналежності йому зазначеного номера мобільного телефону чи платіжної картки, неотримання кредитних коштів або повного виконання зобов`язань суду не подав.
За умовами договору кредит мав повертатися частинами відповідно до графіка платежів.
Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором установлено обов`язок позичальника повернути кредит частинами, у разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів.
Пунктом 5.4 договору також передбачено право кредитодавця вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів у разі затримання позичальником сплати частини кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць.
Матеріалами справи підтверджено, що відповідач допустив прострочення періодичних платежів. Направлена йому вимога про дострокове повернення кредиту не виконана, тому позивач набув право вимагати дострокового повернення непогашеної частини кредиту.
Водночас наданий позивачем розрахунок заборгованості підлягає перевірці не лише щодо правильності арифметичних операцій, а й щодо відповідності застосованих процентних ставок імперативним вимогам законодавства та правильності розподілу здійснених відповідачем платежів.
Щодо процентів за користування кредитом та розміру заборгованості
За змістом частини першої статті 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання процентів від суми кредиту, якщо інше не встановлено договором або законом.
Водночас свобода договору не є необмеженою. Відповідно до статей 6, 627 ЦК України сторони є вільними у визначенні умов договору лише з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, засад розумності, добросовісності та справедливості.
Спірний договір є договором про споживчий кредит, тому на правовідносини сторін поширюється Закон України «Про споживче кредитування».
Законом України від 22 листопада 2023 року № 3498-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24 грудня 2023 року, статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» доповнено частиною п`ятою.
Згідно з частиною п`ятою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Пунктом 17 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» було передбачено лише тимчасове, протягом 240 днів із дня набрання чинності Законом № 3498-ІХ, поетапне застосування вищих граничних показників денної процентної ставки.
Оскільки спірний договір укладено 30 березня 2025 року, тобто після закінчення зазначеного перехідного періоду, до нього повною мірою застосовувалося імперативне обмеження максимальної денної процентної ставки на рівні 1 %.
Відповідно до частини третьої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, що обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Пунктом 1.5.1 кредитного договору встановлено підвищену процентну ставку в розмірі 15 % на день, яка застосовується за перший день користування кредитом. Пунктом 1.5.2.1 договору передбачено застосування зниженої процентної ставки 0,03 % на день до 28 квітня 2025 року включно, а пунктом 1.5.3 - пільгової ставки 0,75 % на день із 29 квітня 2025 року до останнього дня строку кредиту.
Відповідно до пункту 3.1 договору проценти нараховуються щодня на залишок фактичної заборгованості за кредитом станом на початок кожного календарного дня.
Із розрахунку заборгованості встановлено, що за перший день користування кредитом позивач нарахував 4800 грн процентів, тобто 15 % від виданої суми кредиту 32000 грн.
Однак застосування до першого дня користування кредитом ставки 15 % суперечить установленому законом максимальному розміру денної процентної ставки - 1 %.
Умови договору в цій частині не підлягають застосуванню, а розмір процентів за перший день користування кредитом повинен бути обмежений сумою 320 грн: 32000 грн х 1 % =320 грн.
Наданий позивачем розрахунок також свідчить, що відповідач частково виконував зобов`язання та здійснив платежі 27 квітня, 27 травня і 23 червня 2025 року. Оскільки первісно позивач неправомірно нарахував за перший день 4800 грн процентів замість 320 грн, здійснені відповідачем платежі підлягають повторному розподілу між процентами та тілом кредиту.
Пунктом 5.6 договору передбачено, що в разі недостатності платежу він розподіляється у черговості, визначеній Законом України «Про споживче кредитування»: спочатку погашаються прострочені сума кредиту та проценти, потім поточні сума кредиту і проценти, а в останню чергу - неустойка та інші платежі.
За період із 31 березня до 27 квітня 2025 року включно проценти за ставкою 0,03 % становили 268,80 грн: 32000 грн ? 0,03 % ? 28 днів = 268,80 грн.
Отже, разом із процентами за перший день у сумі 320 грн станом на 27 квітня 2025 року законно нараховані проценти становили 588,80 грн.
Цього дня відповідач сплатив 268,80 грн та 4800 грн, які позивач зарахував у рахунок процентів, а також 0,01 грн у рахунок тіла кредиту.
Після погашення законно нарахованих процентів залишок платежу становив: 5068,80 грн - 588,80 грн = 4480 грн.
Ця сума разом із 0,01 грн підлягала зарахуванню на погашення основного боргу, тому після платежу 27 квітня 2025 року залишок тіла кредиту становив: 32000 грн - 4480 грн - 0,01 грн = 27519,99 грн.
За 28 квітня 2025 року на скоригований залишок тіла кредиту проценти за ставкою 0,03 % становили 8,26 грн: 27519,99 грн ? 0,03 % = 8,26 грн.
За період із 29 квітня до 27 травня 2025 року включно, тобто за 29 днів, проценти за ставкою 0,75 % становили 5985,60 грн: 27 519,99 грн ? 0,75 % = 206,40 грн за день; 206,40 грн ? 29 днів = 5 985,60 грн.
Отже, станом на 27 травня 2025 року після попереднього платежу було нараховано 5993,86 грн процентів.
Цього дня відповідач сплатив 6969,60 грн. Після погашення процентів залишок платежу в сумі 975,74 грн підлягав зарахуванню на погашення тіла кредиту: 6969,60 грн - 5993,86 грн = 975,74 грн.
Тому залишок основного боргу після платежу 27 травня 2025 року становив: 27519,99 грн - 975,74 грн = 26544,25 грн.
За період із 28 травня до 23 червня 2025 року включно, тобто за 27 днів, проценти за ставкою 0,75 % становили: 26 544,25 грн ? 0,75 % = 199,08 грн за день; 199,08 грн ? 27 днів = 5375,16 грн.
23 червня 2025 року відповідач сплатив 6480 грн, які позивач зарахував на проценти, та 1020 грн - на тіло кредиту.
Після погашення нарахованих процентів залишок першого платежу становив: 6480 грн - 5375,16 грн = 1104,84 грн.
Таким чином, цього дня на погашення тіла кредиту загалом підлягало зарахуванню:1104,84 грн + 1020 грн = 2124,84 грн.
Залишок основного боргу після платежу 23 червня 2025 року становив: 26544,25 грн -2124,84 грн = 24419,41 грн.
Після 23 червня 2025 року інших платежів відповідач не здійснював.
За період із 24 червня до 1 грудня 2025 року включно, тобто за 161 календарний день, проценти за ставкою 0,75 % від скоригованого залишку тіла кредиту становили: 24419,41 грн ? 0,75 % = 183,15 грн за день; 183,15 грн ? 161 день = 29487,15 грн.
Отже, станом на 1 грудня 2025 року обґрунтований розмір заборгованості відповідача становить: 24419,41 грн - заборгованість за тілом кредиту, 29487,15 грн заборгованість за процентами за користування кредитом, усього - 53906,56 грн.
Таким чином, заявлений позивачем залишок тіла кредиту в розмірі 30979,99 грн підлягає зменшенню на 6560,58 грн, а заявлені проценти в розмірі 37408,35 грн - на 7921,20 грн.
У задоволенні позовних вимог у частині стягнення 14481,78 грн заборгованості слід відмовити.
Відповідно до статей 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи.
Оцінивши докази відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд доходить висновку, що позивач довів факт укладення кредитного договору, надання відповідачу кредитних коштів, порушення ним зобов`язань та наявність заборгованості, однак неправильно визначив її розмір унаслідок застосування за перший день користування кредитом ставки, яка перевищує встановлене законом обмеження, та подальшого неправильного розподілу здійснених відповідачем платежів.
Тому позов підлягає частковому задоволенню.
Щодо судових витрат
Згідно із частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За подання позовної заяви позивач сплатив судовий збір у розмірі 2662,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 9 лютого 2026 року.
Позов задоволено на суму 53906,56 грн із заявлених 68388,34 грн, тобто на 78,82 %.
Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним вимогам у розмірі: 2662,40 грн ? 53906,56 грн ? 68 388,34 грн = 2098,62 грн.
На підставі викладеного, статей 525, 526, 530, 610, 612, 625, 629, 1048, 1050, 1054 ЦК України, статей 8, 12 Закону України «Про споживче кредитування», статей 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», керуючись статтями 3, 6, 12, 13, 76–81, 89, 141, 247, 259, 263–265, 268, 273, 280–284 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «СЛОН КРЕДИТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СЛОН КРЕДИТ», код ЄДРПОУ 42350798, місцезнаходження: 03062, місто Київ, проспект Берестейський, будинок 90-А, заборгованість за договором №2193871 про надання споживчого кредиту від 30 березня 2025 року в загальному розмірі 53906 (п`ятдесят три тисячі дев`ятсот шість) гривень 56 копійок, з яких: 24419 (двадцять чотири тисячі чотириста дев`ятнадцять) гривень 41 копійка - заборгованість за тілом кредиту; 29487 (двадцять дев`ять тисяч чотириста вісімдесят сім) гривень 15 копійок - заборгованість за процентами за користування кредитом.
У задоволенні решти позовних вимог про стягнення заборгованості в розмірі 14481 (чотирнадцять тисяч чотириста вісімдесят одна) гривня 78 копійок - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СЛОН КРЕДИТ» 2098 (дві тисячі дев`яносто вісім) гривень 62 копійки судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуто Богородчанським районним судом Івано-Франківської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий О. А. Шишко