Справа № 750/6068/26
Провадження № 2/750/3198/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 липня 2026 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:
головуючого судді Лямзіної Н.Ю.,
із секретарем судового засідання Довгаль А.В.,
за участю: позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача ОСОБА_2 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про стягнення страхового відшкодування,
третя особа- ОСОБА_3 , 

в с т а н о в и в :

у червні 2026 року позивач звернувся до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про стягнення страхової виплати в розмірі 198950 грн. 87 коп.
В обґрунтування позову зазначив, що 15 травня 2025 року о 12 год. 04 хв. в м. Чернігові, по вул. Кленова (кладовище сектор 119Б) 25, на перехресті рівнозначних доріг, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілю OPEL INSIGNIA, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 та автобусом ATAMAN, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Стосовно Позивача було складено протокол про адміністративне правопорушення щодо порушення п. 16.12 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП. Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 30.09.2025 справа № 750/6769/25 закрито провадження в справі щодо притягнення Позивача до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв?язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу. Постановою Чернігівського апеляційного суду від 13.01.2026 N? 750/6769/25 апеляційну скаргу Позивача було задоволено та скасовано постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 30.09.2025 справа N? 750/6769/25. Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, за відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУПАП. Чернігівським апеляційним судом було встановлено, що відповідно до висновку експерта N? CE-19/125-25/16134 від 23.12.2025, вказано, що в умовах даної дорожньо-транспортної пригоди, з технічної точки зору, не вбачається наявності технічного причинного зв?язку між діями водія автомобіля OPEL INSIGNIA, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , щодо часткового виїзду і зупинки частково в межах лівої зустрічної смуги для руху (відносно напрямку руху автобуса), та подією виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди. В умовах даної дорожньо-транспортної пригоди, з технічної точки зору, вбачається наявність технічного причинного зв?язку між діями водія автобуса ATAMAN, д.н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_3 щодо руху зустрічною лівою смугою руху, в яких вбачається невідповідність технічним вимогам п. 1.2, п. 11.1 (з урахуванням визначення терміну «смуга для руху» та «безпечний інтервал» п.1.10), п. 11.3, п. 12.4 Правил дорожнього руху, та подією виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди. Тобто, з вищевказаного висновку експерта вбачається, що саме дії іншого учасника ДТП - ОСОБА_3 , з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв?язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди, і для виконання яких він, не мав перешкод технічного характеру. Отже, Постановою Чернігівського апеляційного суду від 13.01.2026 N? 750/6769/25 було встановлено, що саме з вини ОСОБА_3 сталась дорожньо-транспортна привода. Внаслідок ДТП автомобіль позивача отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками. Між Позивачем та ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» був укладений договір обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 18.01.2025, що підтверджується полісом N? EP - 226588244 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до п. 4 Поліса, предметом Договору є передача Страхувальником за плату ризику, пов?язаного з об?єктом страхування, страховику на умовах, визначених Законом 3720. Об?єктом страхування за Договором є відповідальність за шкоду, заподіяну внаслідок використання забезпеченого транспортного засобу особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, життю, здоров?ю та/або майну потерпілих осіб внаслідок настання страхового випадку. Страховим ризиком за Договором є дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої може виникнути відповідальність у особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована. Згідно з п.8.2 Договору, розмір страхових сум за шкоду, заподіяну майну потерпілих осіб на один страховий випадок незалежно від кількості потерпілих - 1 250 000 грн. (пп. 8.2.1), на одну потерпілу особу - 250 000 грн. (пп. 8.2.2.). Про настання страхового випадку Позивачем було повідомлено ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» Спеціалістами Відповідача було складено акт огляду транспортного засобу N? страхової справи 1492936 від 27.02.2026. Також складено ремонтну калькуляцію N? 26-1492936 від 11.03.2026 на пошкоджений автомобіль Позивача. Ремонтною калькуляцією встановлено, що вартість ремонту становить 198 950,87 грн. Позивач звернувся до Відповідача з заявою про страхову виплату від 11.03.2026. 19.03.2026 Відповідач листом про прийняття рішення вих. N? 260001492936-1 відмовив Позивачу у виплаті страхового відшкодування за заявленою подією, в зв?язку з тим, що відсутня постанова суду про притягнення, водія транспортного засобу АТАМАN, д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності. Позивач неодноразово звертався до Відповідача з заявами про виплати страхового відшкодування, надавав пояснення та постанову Чернігівського апеляційного суду від 13.01.2026 N?750/6769/25, де встановлено, що саме з вини ОСОБА_3 сталась дорожньо-транспортна пригода. Зокрема, Відповідачем, без врахування пояснень та постанови Чернігівського апеляційного суду від 13.01.2026 N? 750/6769/25, повторно було відмовлено в виплаті страхового відшкодування з посиланням на рішення N? 260001492936-1 від 19.03.2026 року. Позивач вжив всіх заходів щодо отримання страхового відшкодування за пошкоджений автомобіль, в добровільному порядку. Зокрема, виплата не була йому виплачена Відповідачем в добровільному порядку, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 10.06.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи.
Представником відповідача поданий письмовий відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в позові в повному обсязі, оскільки для виникнення обов`язку у виплаті страхового відшкодування страховиком обов`язковим елементом є встановлення вини страхувальника у ДТП. Також зазначив, що з відповідача може бути стягнуто та/або відшкодовано у якості страхового відшкодування – вартість відновлювального ремонту із урахуванням фізичного зносу транспортного засобу (матеріальний збиток) відповідно до положень закону та висновку Верховного Суду. Крім того, при винесенні рішення просив врахувати розмір франшизи, який згідно полісу, становить 3200 грн.
Представник третьої особи подав додаткові пояснення, проти задоволення позовних вимог не заперечував.
Позивач відповідь на відзив не подав.
Позивач та його представник в судовому засіданні просили позов задовольнити в повному обсязі.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву просив справу розглядати без їх участі.
Третя особа в судове засідання не з`явилась, представник третьої особи в додаткових поясненнях просив справу розглядати без їх участі.
Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку. 
Судом встановлено, що 15.05.2025 о 12:04 год. в м. Чернігові по вул. Кленова (кладовище сектор 119Б) 25, на перехресті рівнозначних доріг, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля OPEL INSIGNIA, д.н.з. НОМЕР_1 , який належиить ОСОБА_1 та автобусом ATAMAN, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 ; внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, їх власникам завдано матеріальної шкоди.
Постановою Деснянського районного суду м.Чернігова від 30.09.2025 закрито провадження в справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.
Постановою Чернігівського апеляційного суду від 13.01.2026 постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 30 вересня 2025 року, якою закрито провадження в справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу скасовано. Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Крім того, постановою Чернігівського апеляційного суду від 13.01.2026 у справі № 750/6769/25 встановлено, що у висновку експерта № СЕ-19/125-25/16134 від 23.12.2025, вказано, що в умовах даної дорожньо-транспортної пригоди, з технічної точки зору, не вбачається наявності технічного причинного зв`язку між діями водія автомобіля OPEL INSIGNIA, д.н.з. НОМЕР_1 , щодо часткового виїзду і зупинки частково в межах лівої зустрічної смуги для руху (відносно напрямку руху автобуса), та подією виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди.
Натомість, в умовах даної дорожньо-транспортної пригоди, з технічної точки зору, водій автобуса ATAMAN, д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_3 повинен був діяти в відповідності до технічних вимог п. 1.2, п.11.1 (з урахуванням визначення терміну «смуга для руху» та «безпечний інтервал» п.1.10), п. 11.3, п. 12.4 Правил дорожнього руху.
В умовах даної дорожньо-транспортної пригоди, з технічної точки зору, для водія автобуса ATAMAN, д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_3 засобом запобігання зіткнення був не маневр об`їзду, а попередній рух керованим автобусом в межах правої смуги для руху свого напрямку без зміни напрямку та темпу руху, тобто, шляхом виконання технічних вимог п. 1.2, п.11.1 (з урахуванням визначення терміну «смуга для руху» та «безпечний інтервал» п.1.10), п. 11.3, п. 12.4 Правил дорожнього руху.
В умовах даної дорожньо-транспортної пригоди, з технічної точки зору, вбачається наявність технічного причинного зв`язку між діями водія автобуса ATAMAN, д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_3 щодо руху зустрічною лівою смугою руху, в яких вбачається невідповідність технічним вимогам п. 1.2, п. 11.1 (з урахуванням визначення терміну «смуга для руху» та «безпечний інтервал» п.1.10), п. 11.3, п. 12.4 Правил дорожнього руху, та подією виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди.
В умовах даної дорожньо-транспортної пригоди, з технічної точки зору, з урахуванням вимог п. 14.5.36 ДСТУ 4100:2021 «Безпека дорожнього руху. Знаки дорожні. Правила застосування [3.3], відсутні підстави обґрунтовано вважати наявність обмеження величини максимальної швидкості руху на місці події, в тому числі і для водія автобуса ATAMAN, д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_3 , в відповідності до вимог заборонного дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» 5 км/год., встановленого на в`їзді до кладовища «Яцево».
Тобто, з вищевказаного висновку експерта вбачається, що саме дії іншого учасника ДТП - ОСОБА_3 , з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди, і для виконання яких він, не мав перешкод технічного характеру.
Відповідно до положень ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
18 січня 2025 року між Позивачем та ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується полісом N? EP - 226588244 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 
Відповідно до п. 4 Поліса, предметом Договору є передача Страхувальником за плату ризику, пов?язаного з об?єктом страхування, страховику на умовах, визначених Законом 3720. Об?єктом страхування за Договором є відповідальність за шкоду, заподіяну внаслідок використання забезпеченого транспортного засобу особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, життю, здоров?ю та/або майну потерпілих осіб внаслідок настання страхового випадку. Страховим ризиком за Договором є дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої може виникнути відповідальність у особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована. 
Згідно з п.8.2 Договору, розмір страхових сум за шкоду, заподіяну майну потерпілих осіб на один страховий випадок незалежно від кількості потерпілих - 1 250 000 грн. (пп. 8.2.1), на одну потерпілу особу - 250 000 грн. (пп. 8.2.2.). 
17 лютого 2026 року позивач повідомив відповідача про настання страхового випадку.
27 лютого 2026 року спеціалістами Відповідача було складено акт огляду транспортного засобу N? страхової справи 1492936. Також складено ремонтну калькуляцію N? 26-1492936 від 11.03.2026 на пошкоджений автомобіль Позивача. 
Ремонтною калькуляцією встановлено, що вартість ремонту становить 198 950,87 грн., в тому числі з вирахуванням зношення запчастин загальна сума становить 88 109,76 грн. 
11 березня 2026 року позивач звернувся до відповідача із заявою про страхову виплату. 
19 березня 2026 року відповідач листом про прийняття рішення вих. N? 260001492936-1 відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування за заявленою подією, в зв`язку з тим, що відсутня постанова суду про притягнення водія транспортного засобу АТАМАN, д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності. 
Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 , як водія ТЗ АТАМАN, д.н.з. НОМЕР_2 на час ДТП була застрахована згідно чинного полісу № НОМЕР_4 в АТ «СГ «ТАС».
Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
На підставі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Статтею 1 Закону України "Про страхування" передбачено, що страхування - це правовідносини щодо захисту страхових інтересів фізичних та юридичних осіб (страховий захист) при страхуванні ризиків, пов`язаних з життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням, з володінням, користуванням і розпорядженням майном, з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі, у разі настання страхових випадків, визначених договором страхування, за рахунок коштів фондів, що формуються шляхом сплати страхувальниками страхових премій (платежів, внесків), доходів від розміщення коштів таких фондів та інших доходів страховика, отриманих згідно із законодавством.
Статтею 980 ЦК України передбачено, що предметом договору страхування є передача страхувальником за плату ризику, пов`язаного з об`єктом страхування, страховику на умовах, визначених договором страхування або законодавством України. Об`єктом страхування можуть бути: життя, здоров`я, працездатність та/або пенсійне забезпечення; майно на праві володіння, користування і розпорядження та/або можливі збитки чи витрати; відповідальність за заподіяну шкоду особі або її майну.
Відповідно до статті 4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» предметом договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є передача страхувальником за плату ризику, пов`язаного з об`єктом страхування, страховику на умовах, визначених цим Законом.
Згідно зі статтею 5 цього Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої у особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, виник обов`язок відшкодувати шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілих осіб.
Відповідно до частини першої статті 19 Закону України «Про ОСЦПВ» у разі дорожньо-транспортної пригоди, що сталася за участю лише двох забезпечених транспортних засобів або за участю лише двох транспортних засобів, з яких забезпеченим є транспортний засіб, власником якого є потерпіла особа, і в якій потерпілій особі заподіяно шкоду виключно у вигляді пошкодження або фізичного знищення такого транспортного засобу, потерпіла особа має право на пряме врегулювання страхового випадку.
Пряме врегулювання страхового випадку передбачає виконання страховиком потерпілої особи визначених цим Законом прав і обов`язків страховика відповідальної особи щодо розгляду заяви про страхову виплату, прийняття рішення за результатами її розгляду та здійснення страхової виплати в разі прийняття відповідного рішення.
Отже, звернення позивача саме до відповідача відповідає передбаченому законом порядку.
Відповідно до частини третьої статті 30 Закону України «Про ОСЦПВ» страховик не має права відмовити у здійсненні страхової виплати в інших випадках, ніж передбачені частинами першою та другою цієї статті.
Відсутність постанови про притягнення водія до адміністративної відповідальності, за наявності інших належних та допустимих доказів, які підтверджують обставини дорожньо-транспортної пригоди, не належить до передбачених законом підстав для відмови у здійсненні страхової виплати.
Суд також враховує, що постановою Чернігівського апеляційного суду від 13 січня 2026 року скасовано постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 30 вересня 2025 року, якою було закрито провадження в справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із закінченням на момент розгляду прави про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу. Зі змісту зазначеної постанови вбачається, що апеляційний суд дійшов висновку про відсутність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, а встановлені судом обставини свідчать про порушення Правил дорожнього руху іншим учасником дорожньо-транспортної пригоди. Наведена постанова є належним доказом для встановлення обставин ДТП та оцінки питання щодо вини її учасників.
Таким чином, суд доходить висновку, що у відповідача виник обов`язок розглянути питання про здійснення страхової виплати, а відмова у її здійсненні з підстав відсутності постанови про притягнення іншого водія до адміністративної відповідальності є необґрунтованою, оскільки наявні у справі докази, у тому числі постанова суду апеляційної інстанції, є достатніми для встановлення обставин страхового випадку та вини іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди.
Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач безпідставно відмовив позивачу у здійсненні страхової виплати, оскільки факт страхового випадку та обставини ДТП підтверджені належними доказами.
За приписами пункту 1 частини 1 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова (регламентна) виплата у разі пошкодження транспортного засобу розраховується як сума документально підтверджених витрат, пов`язаних, зокрема із відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу, включаючи пошкодження, зроблені умисно для врятування потерпілих осіб внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у порядку, визначеному частинами другою і третьою цієї статті.
Згідно з частиною 2 статті 27 Закону  України «Про ОСЦПВ» витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу (страхова (регламентна) виплата), відшкодовуються страховиком (МТСБУ) у розмірі вартості відновлювального ремонту, що забезпечує приведення транспортного засобу у стан, який мав такий транспортний засіб до настання дорожньо-транспортної пригоди, та визначається відповідно до частини третьої цієї статті.
Частиною 3 статті 27 Закону  України «Про ОСЦПВ» встановлено, що вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу включає:
1) вартість складових частин (деталей) транспортного засобу, що потребують ремонту (заміни) у зв`язку з їх пошкодженням внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відповідно до переліку, визначеного на підставі акта огляду транспортного засобу, складеного представником страховика (у випадках, передбачених частиною першою та пунктом 3 частини другої статті 43 цього Закону, - МТСБУ), або висновку суб`єкта оціночної діяльності, оцінювача, судового експерта, складеного відповідно до частини четвертої статті 31 цього Закону, а також вартість матеріалів, необхідних для здійснення відповідного ремонту;
2) вартість робіт з ремонту (заміни) складових частин (деталей) транспортного засобу, що потребують ремонту (заміни) у зв`язку з їх пошкодженням внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відповідно до переліку, передбаченого пунктом 1 цієї частини.
Для транспортного засобу, строк експлуатації якого до настання дорожньо-транспортної пригоди не перевищує п`ять років або щодо якого є чинними гарантійні зобов`язання виробника транспортного засобу, за умови документального підтвердження їх чинності, до розрахунку вартості складових частин (деталей) транспортного засобу, що потребують заміни новими, включається вартість невживаних складових частин (деталей), дозволених заводом-виробником для обслуговування відповідних транспортних засобів. Для інших транспортних засобів до розрахунку вартості складових частин (деталей) транспортного засобу, що потребують заміни, може включатися вартість складових частин (деталей) транспортного засобу, що відповідають технічним характеристикам такого транспортного засобу та є аналогом оригінальних складових частин (деталей) транспортного засобу.
Під час ремонту транспортного засобу не допускається встановлення складових частин (деталей), що призведе до зміни конструкції транспортного засобу або до невідповідності технічного стану транспортного засобу правилам дорожнього руху та технічної експлуатації.
Відповідно до частини 4 статті 27 Закону  України «Про ОСЦПВ» страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування вартості відновлювального ремонту пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу на банківський (платіжний) рахунок особи, яка відповідно до своїх установчих документів має право здійснювати діяльність з ремонту транспортних засобів.
Для здійснення відновлювального ремонту транспортного засобу, пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відповідна особа обирається потерпілою особою з визначеного страховиком (МТСБУ) переліку.
Положеннями частини 5 статті 27 Закону  України «Про ОСЦПВ» визначено, що у разі відмови потерпілої особи від здійснення страховиком (МТСБУ) відшкодування у порядку, визначеному частиною четвертою цієї статті, така страхова (регламентна) виплата здійснюється страховиком (МТСБУ) на банківський (платіжний) рахунок потерпілої особи в розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, розрахованого страховиком (МТСБУ) з використанням ліцензованих програмно-технічних комплексів із розрахунку вартості відновлювальних ремонтів транспортних засобів чи суб`єктом оціночної діяльності, оцінювачем, судовим експертом на замовлення страховика (МТСБУ), а у випадку, передбаченому абзацом четвертим частини четвертої статті 31 цього Закону, - потерпілої особи, за вирахуванням суми податку на додану вартість або в розмірі витрат на здійснення відновлювального ремонту, погодженому між страховиком (МТСБУ) і потерпілою особою.
При цьому суд враховує, що саме відповідачем було складено ремонтну калькуляцію, в якій визначено повну вартість ремонту. Доказів проведення іншого розрахунку, який би спростовував визначену відповідачем суму матеріального збитку, сторонами суду не надано.
Крім того, суд відхиляє доводи відповідача в частині застосування положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV та сформованої на його підставі судової практики, оскільки зазначений Закон втратив чинність з 1 січня 2025 року у зв`язку з набранням чинності Законом України від 21 травня 2024 року № 3720-IX «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Як убачається з матеріалів справи, дорожньо-транспортна пригода сталася 15 травня 2025 року, а договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу укладено 18 січня 2025 року, тобто після введення в дію Закону № 3720-IX. Відтак спірні правовідносини виникли та підлягають врегулюванню саме положеннями зазначеного Закону.
За таких обставин посилання відповідача на положення статті 29 Закону № 1961-IV, а також на правові висновки Верховного Суду, сформульовані за результатами застосування цього Закону щодо визначення розміру страхового відшкодування з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу, є безпідставними, оскільки вони стосуються іншого нормативно-правового регулювання та правовідносин, що виникли до набрання чинності Законом № 3720-IX.
Щодо посилання відповідача на застосування франшизи у розмірі 3 200 грн, суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 77 статті 1 Закону України «Про страхування» франшиза — це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування або законодавством.
Отже, франшиза може застосовуватися лише в межах конкретного договору страхування, за яким здійснюється страхова виплата.
Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
Відповідачем не надано доказів того, що договором страхування, укладеним між позивачем та ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», передбачено франшизу у розмірі 3 200 грн.
Тому суд не вбачає правових підстав для застосування франшизи у розмірі 3 200 грн.
Оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що позивачем доведено факт настання страхового випадку, розмір заявленої до відшкодування шкоди та наявність у відповідача обов`язку здійснити страхову виплату. Натомість відповідач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності відмови у здійсненні страхового відшкодування.
Доводи відповідача ґрунтуються на положеннях законодавства, яке не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, та не спростовують встановлених судом обставин. Водночас матеріали справи підтверджують наявність передбачених законом підстав для здійснення страхової виплати відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 3720-IX.
За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються належними, допустимими та достатніми доказами, а тому підлягають задоволенню.
Також, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору.
На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 4, 10-13, 81, 133, 141, 258, 259, 263-265, 273, 279, 354, 355 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (м. Київ, вул. Глибочицька, 44, м. Київ, код ЄДРПОУ 24175269) про стягнення страхового відшкодування – задовольнити. 
Стягнути із Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_1 страхову виплату в розмірі 198950 (сто дев`яносто вісім тисяч дев`ятсот п`ятдесят) грн. 87 коп.
Стягнути із Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1989 грн. (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят дев`ять) грн. 50 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя   Н.Ю. Лямзіна