Справа № 444/3025/25
Провадження № 2/444/214/2026

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2026 року        м. Жовква
Жовківський районний суд Львівської області у складі:
головуючий суддя Мікула В. Є.
секретар судового засідання Сенько М.-Ю.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Жовкві Львівської області цивільну справу за заявою  ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 , тел.: НОМЕР_2 ) до Львівської міської ради (79008, м.Львів, пл.Ринок, 1, ЄДРПОУ 04055896, тел. +380(32) 297-59-01,) третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції Жовківська державна нотаріальна контора 80300, Львівська обл., вул.Жовква, вул. Воїнів УПА, 1)про визнання права власності на нерухоме майно, - 
В С Т А Н О В И В : 
Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Львівської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Жовківська державна нотаріальна контора Львівської області Західного міжрегіальногоуправління Міністерстваюстиції (м.Львів)про визнання права власності на нерухоме майно з підстав зазначених у позовній заяві. Просить суд: визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_2 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позивач в судове засідання не з`явився, однак надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задоволити.
Відповідач - представник Львівської міської ради - в судове засідання повторно не прибув, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом надіслання на його електронну адресу судової повістки.
Відповідач – Львівська міська рада - в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив.
Представник третьої особи - Жовківської державної нотаріальної контори Львівської області Західного міжрегіального управління Міністерства юстиції (м. Львів) - в судове засідання не з`явився, однак надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи у відсутності представника заперечень щодо позову не має.
Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.
Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Із копії виписки з погосподарської книги № 38-вих-71064 від 14.05.2025 року; особовий рахунок № НОМЕР_3 вбачається, що житловий будинок АДРЕСА_2 належить на праві власності за колгоспним двором головою якого була ОСОБА_2 . 
Відповідно до ст.120 Цивільного кодексу Української РСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 , голова колгоспного двору, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 .
Після її смерті залишилося наступне майно житловий будинок житловий будинок АДРЕСА_2 .
ОСОБА_2 склала в користь позивача ОСОБА_1 заповіт, який посвідчено секретарем виконкому Зашківської сільської ради Жовківського району Львівської області та зареєстрованого в реєстрі за № 43, що видно зі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26.11.2008 року.
Позивач ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_2 спадщину прийняла .
На підставі вищенаведеного, заявниця просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
Судом встановлено наступне.
Інших спадкоємців, крім позивача ОСОБА_1 , після смерті ОСОБА_2 немає, що вбачається з пояснень позивача.
З вищенаведеного суд робить висновок, що позивач ОСОБА_1 має право на оформлення у власність колгоспного двору ( житлового будинку), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 в порядку спадкування будинок АДРЕСА_2 Відповідно до копії довідки, виданої КП ЛОР «БТІ та ЕО» від 25.04.2025 р. за № ф2/993 реєстрація права власності на житловий будинок АДРЕСА_2 не проводилася, свідоцтво про право власності не видавалося.
Судом встановлено, що будинковолодіння за адресою: відносилось до колгоспного типу двору.
Таким чином єдиний член колгоспного двору є ОСОБА_2 , яка є власником житлового будинку.
Відповідно п.6 до постанови Пленуми Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 р. до правовідносин, що виникли раніше, застосовується чинне на той час законодавство.
Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберіглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору.
Розмір частки члени двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.
Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 01.07.2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.
Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсним у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрації, передбаченої цим Законом, за таким умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.
Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства України, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок.
Окрім цього, позивач ОСОБА_1 зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус в письмовій формі їй відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, оскільки ОСОБА_2 такого права належним чином не зареєструвала .
Відповідно до п. 4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.12 № 296\5 за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.
Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.
Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Ст. 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Згідно ч. 3 ст. 3 Закону України від 01.07.2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.
Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону, речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.
Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства України, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок.
Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у всі підстави для задоволення позовних вимог позивача ОСОБА_1 .
Керуючись статтями 23, ч. 2 ст. 247, 258, 259, 264, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-
В И Р І Ш И В:
Позов задовольнити повністю.
Визнати за  ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_2 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається упродовж тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана упродовж тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення виготовлено 28.04.2026 року.
Суддя:      Мікула В. Є.