РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2026 року | Справа № 491/1171/25
| Номер провадження 2/495/3004/2026

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:
головуючого - судді Мишка В.В.,
за участю секретаря судового засідання Федоровій Л.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Білгород-Дністровський в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Колект» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Колект» звернулося до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №3429596 від 01.02.2023 року у загальному розмірі 38 919,99грн.
1.Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
В позовній заяві позивач посилався на те, що 01.02.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем укладено кредитний договір № 3429596 на суму 7000 грн строком на 360 днів зі сплатою відсотків.
26.10.2023 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК ПРОФІТ» було укладено договір факторингу №26102023, за яким Первісний кредитор відступив товариству «ФК ПРОФІТ» право вимоги за Кредитним договором.
Надалі відповідно до договору факторингу №ДО-20250909/001 від 09.09.2025 ТОВ «ФК ПРОФІТ» відступило право вимоги за Кредитним договором позивачу ТОВ «ФК «СІТІ КОЛЕКТ».
Оскільки ОСОБА_1 не виконав умови договору про споживчий кредит, у нього утворилася заборгованість у сумі 38 919,99 грн, яку представник позивача просить стягнути, а також стягнути судові витрати.
1.2. Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Куцигін І.В. 29.04.2026 подав до суду відзив, відповідно до якого просив відмовити у задоволенні позову повністю з наступних підстав. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Такими зокрема, можуть бути платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. В той же час позивачем на підтвердження своїх вимог надано лише розрахунок заборгованості та копію квитанції ТОВ «Універсальні платіжні рішення» про електронний переказ коштів, які не є первинними документами в розумінні статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». При цьому, з квитанції ТОВ «Універсальні платіжні рішення» неможливо ідентифікувати відповідача як власника банківської картки та отримувача цих коштів за вказаним документом, оскільки ані номер рахунку отримувача, ані прізвище, ім`я та по-батькові отримувача в ній не відображено. За таких обставин вказані документи не є належним та достатнім доказом виникнення та існування між позивачем та відповідачем кредитних відносин та доказом заборгованості, що повинно мати наслідком повну відмову у задоволенні позовних вимог. Щодо розміру заявлених до стягнення відсотків. Розглядаючи аналогічну цивільну справу Одеський апеляційний суд в своїй постанові № 947/12115/25 від 20.04.2026 вказав на очевидну неспівмірність заявлених до стягнення відсотків за користування кредитними коштами з тілом кредиту та з посиланням на вимоги ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та постанову Верховного Суду від 12.02.2025 року у справі 679/1103/23 істотно зменшив суму заявлених до стягнення відсотків за користування кредитом. Представник відповідача вважає, що така позиція має бути врахована під час вирішення даної справи. Щодо витрат на правничу допомогу, вважає такі витрати завищеними. В даному випадку справа про стягнення заборгованості є справою незначної складності, є типовою та шаблоною. Такі послуги, як вбачається з наданих документів, представником позивача надаються позивачу на регулярній основі. Позовна заява є шаблонною та при підготовці потребує лише зміни анкетних даних учасників розгляду справи та бази нарахування заборгованості. За таких обставин, справа не потребує надання ані усних, ані письмових консультацій позивачу, складання позову з додатками не потребує істотних витрат часу, а розгляд справи здійснюється за відсутності представника позивача. Отже, заявлені витрати на правничу допомогу є непропорційними до предмета спору та складності справи. За таких обставин, розмір витрат на правову допомогу в даному випадку немає перевищувати 3000,00 грн.
2. Рух справи у суді.
Ухвалою Ананьївського районного суду Одеської області від 19.03.2026 цивільну справу №491/1171/25 передано на розгляд Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області. 
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.04.2026, цивільна справа №491/1171/25 передана на розгляд судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Мишка В.В.
Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22.04.2026 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.
3. Заяви, клопотання учасників процесу та насідки їх вирішення; порядок судового розгляду.
В судове засідання представник позивача не з`явився. В позовній заяві зазначив, що підтримує позовні вимоги позивача та просить розглянути справу за його відсутністю.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце слухання справи у відповідності до ч.1 п.2 ст. 131 ЦПК України повідомлявся, про причину неявки суду не сповістив. У матеріалах справи міститься відзив, відповідно до якого просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача ТОВ «ФК «Сіті Колект», просив розгляд справи здійснювати без його участі. 
Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
4. Фактичні обставини встановлені судом,
Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 01.02.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3429596, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 7 000,00 грн на 360 днів, стандартна процентна ставка становить 2,00% в день.
Згідно з договором відступлення права вимоги № 26102023 від 26.10.2023, укладеного між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Профіт», останнє набуло право вимоги по ряду кредитних договорів, зазначених в реєстрі боржників.
Згідно з договором факторингу № ДО-20250909/001 від 09.09.2025, укладеного між ТОВ «ФК «Профіт» та позивачем ТОВ «СІТІ КОЛЕКТ», останнє набуло право вимоги по ряду кредитних договорів, зазначених в реєстрі боржників.
Згідно з витягом з реєстру боржників № 1 від 09.09.2025 до договору факторингу № ДО-20250909/001 позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 3429596 на загальну суму 38 919.99 грн з яких: 6 999,99 грн - заборгованість за тілом кредиту; 31 920 грн - заборгованість за відсотками.
В добровільному порядку ОСОБА_1 виниклу заборгованість за договором № 34299596 не сплатив.
5. Оцінка та Мотиви суду
Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно із ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст.509-510, 526 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Загальними умовами зобов`язання є те, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. (ст.525, 625 ЦК України).
Згідно із ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Відповідно до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (ст.612 ЦК України).
Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами виникли правовідносини, що витікають з кредитних договорів, які регулюються нормами Цивільного кодексу України.
Стаття ст.1054 ЦК України вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (Позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Як встановлено матеріалами справи, у зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 умов кредитного договору №3429596 від 01.02.2023 виникла заборгованість на зазначену вище суму.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК "СІТІ КОЛЕКТ"» підлягають задоволенню.
6. Розподіл судових витрат
6.1. Суд відповідно до ст.141 ЦПК України, ураховуючи наявність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі, судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн покладаються на відповідача.
6.2. Щодо стягнення з відповідача судових витрат у вигляді витрат на правничу допомогу
Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 134 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі і витрати на професійну правничу допомогу.
Частинами 3-5 статті 137 ЦПК України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
В матеріалах справи наявний договір про надання правничої допомоги №25 від 17.10.2025, укладений позивачем ТОВ «ФК «Сіті Колект» в особі представника Варшавського К.А. з Адвокатом Бацюк О.М., про надання юридичних послуг.
Відповідно до Витягу з Акту №491 від 11.11.2025 надання правничої допомоги, сторони за Договором №25 від 17.10.2025 погодили надання наступних правових послуг, а саме за вартість наданих послуг правничої допомоги, а саме за надання усної консультації без вивчення документації 3000 грн, складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду 12 000 грн.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Суд зазначає, що Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19)).
Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).
Відповідно до положень ч.6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Суд під час вирішення питання про розподіл судових витрат може не тільки за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката, а і за власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами третьою п`ятою та дев`ятою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
Аналогічна позиція відображена в п.119 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21.
Таким чином, суд вважає, що розмір гонорару адвоката у сумі 9 000 грн неспівмірний зі складністю справи, яка відповідно до положень ЦПК України є малозначною, розглядається у порядку спрощеного позовного провадження на підставі наявних у справі матеріалів, а також часом, необхідним представнику позивача для вчинення відповідних процесуальних дій.
Враховуючи викладене, суд зазначає, що витрати на професійну правничу допомогу у суму 5000,00 грн є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру.
На підставі ст. 509-510, 525-526, 530, 610, 625, 1054, 1056-1 ЦК України, керуючись ст.12, 13, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Колект» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Колект» суму заборгованості у загальному розмірі 38 919 (тридцять вісім тисяч дев`ятсот дев`ятнадцять) гривень 99 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Колект» витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 коп. та витрати на парвничу допомогу у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень. 
В іншій частині розміру витрат на правничу допомогу, про стягнення яких заявляє позивач, відмовити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення. У випадку, якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Повний текст рішення складений 27.07.2026 року. 

Повне найменування сторін: 
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «СІТІ КОЛЕКТ», ЄДРПОУ 43950742, адреса: 02154, м. Київ, проспект Соборності, буд. 30-А, приміщення 321.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 . 

Суддя        Віталій МИШКО