Справа №589/3400/26 | Головуючий у суді 1-ї інстанції - Теміров Ч. М.
Номер провадження 33/816/1474/26 | Суддя-доповідач Колодяжний А. О.
Категорія  130 КУпАП |

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2026 року суддя Сумського апеляційного суду Колодяжний А. О., з участю секретаря судового засідання Баришевої А.І., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 23 липня 2026 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого АДРЕСА_1 
притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 130 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік,- 

установив:

Постановою судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 23 липня 2026 року, ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, і на нього накладене стягнення у виді штрафу на користь держави в сумі 17000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. 
Згідно цієї постанови, ОСОБА_1 16 червня 2026 року о 12 год. 01 хв. по вул. Воронізькій, буд. 70 в м. Шостка, керував транспортним засобом МІТСУБІСІ ЛАНСЕР, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різким запахом алкоголю з порожнини рота, почервонінням обличчя та очей. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «ДРАГЕР 6820», так і в медичному закладі КНП «Шосткинська ЦРЛ» відмовився, чим порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху. Фіксування події здійснювалося за допомогою портативних відеореєстраторів № 00261 та № 00271.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 23 липня 2026 року та закрити провадження справі у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення.
Свої вимоги обгрунтовує тим, що ознак сп`яніння не мав, вимогу працівника поліції про проходження огляду на стан сп`яніння не сприймав реально, оскільки відносно нього складалися матеріали за керування транспортним засобом із простроченим страховим полісом. Окрім цього в авто була малолітня дитина і батько-інвалід, а тому він поспішав до дому. Вказує і на відсутність в матеріалах справи беззаперечних доказів керування ним транспортним засобом, що виключає наявність в його діях складу даного правопорушення. 
Також вважає, що суддя суду першої інстанції в порушення вимог статті 268 КУпАП розглянув справу у його відсутність без належного повідомлення, чим порушив право на захист.
Вислухавши доводи особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали даної справи, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.
Згідно зі статтею 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, про що наголошується в статті 251 КУпАП.
Як зазначено в статті 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно зі статтею 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Адміністративна відповідальність за частиною першою статті 130 КУпАП настає, серед іншого, за відмову особи, яка керує транспортним засобом від проходження огляду на стан сп`яніння.
Обставини справи, які були встановлені судом першої інстанції, підтверджуються безпосередньо дослідженими суддею доказами, а саме: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 694461 від 16 червня 2026 року; довідкою про отримання посвідчення водія; зобов`язанням про відсторонення від керування транспортним засобом ОСОБА_1 від 16 червня 2026 року; копією постанова серії ЕНА №7384177 від 16 червня 2026 року, згідно якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 126 КУпАП; відеозаписами, долученими до матеріалів справи.
Суд дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, дав їм належну оцінку та дійшов правильних висновків.
З висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.
Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про відсутність у матеріалах справи доказів керування транспортним засобом, що нібито виключає наявність у його діях складу цього правопорушення, то апеляційний суд вважає їх непереконливими. 
Чинне законодавство не визначає відеозапис безпосереднього моменту руху транспортного засобу як єдиний можливий чи виключний доказ факту керування. Цей факт може бути встановлений судом на підставі оцінки сукупності інших належних та допустимих доказів.
Відеозаписи події правопорушення, хоч і не містять безпосередньо зафіксованого факту руху автомобіля, однак з них чітко вбачається, що транспортний засіб «МІТСУБІСІ ЛАНСЕР», д.н.з. НОМЕР_1 , перебуває на блокпосту, з-за керма виходить саме ОСОБА_1 . При цьому в ході розмови ОСОБА_1 не заперечував, що керував цим транспортним засобом. Дружина ОСОБА_1 , яка весь цей час була біля авто, також вказувала на ОСОБА_1 , як особу, яка керувала цим транспортним засобом.
Із самих відеозаписів очевидно, що вони здійснювалися поліцейськими, які оформлювали матеріали справи про адміністративне правопорушення, а той факт, що зафіксовані на них події за участю ОСОБА_1 реально мали місце та стосуються саме цієї справи, ніким не оспорюється. 
Таким чином, факт перебування ОСОБА_1 в автомобілі, добровільне визнання ним факту керування під час бесіди з поліцейськими та підписання процесуальних документів без жодних зауважень у своїй сукупності повністю виключають будь-який розумний сумнів щодо того, що саме ОСОБА_1 перебував за кермом цього автомобіля та здійснював керування ним.
Не заслуговують на увагу апеляційного суду і його доводи щодо відсутності в нього ознак алкогольного сп`яніння. 
За змістом статті 266 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України від 9 листопада 2015 року № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, визначеними в пункті 3 розділу I вказаної Інструкції (запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці).
Наведені вимоги закону свідчать, що повноваження поліцейського уповноваженого підрозділу національної поліції самостійно виявляти та оцінювати наявність ознак алкогольного сп`яніння у водія транспортного засобу, є виключними. У зв`язку з чим, якщо у поліцейського виникають обґрунтовані підстави вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані сп`яніння, поліцейський має законне право вимагати від водія пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння, а тому доводи захисника в цій частині не заслуговують на увагу.
Відеозапис свідчить, що у даній ситуації у поліцейських під час спілкування із ОСОБА_1 виникли обґрунтовані підстави вважати, що водій транспортного засобу може перебувати у стані алкогольного сп`яніння.
Суд апеляційної інстанції відкидає як неспроможні і твердження апелянта про те, що він не сприймав реально вимогу про проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки такі спростовуються відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції, з яких убачається, що на неодноразові запитання працівника поліції чи згоден ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, останній, маючи право пройти такий огляд на місці зупинки транспортного засобу або у найближчому медичному закладі, відповів, що не згоден. Працівник поліції поінформував ОСОБА_1 , що стосовно нього буде складений протокол про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння. На отриману інформацію ОСОБА_1 ніяк не відреагував. З поведінки ОСОБА_1 чітко видно, що він повністю усвідомлював вимогу працівника поліції пройти огляд на стан сп`яніння, розумів ситуацію, в якій опинився, наслідки відмови та свідомо відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.
Що ж стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про порушення права на захист, оскільки суддя суду першої інстанції розглянула справу у його відсутність, без належного повідомлення, то такі не приймаються до уваги з огляду на наступне.
Відповідно до статті 268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, у разі наявності даних про своєчасне повідомлення такої особи про час і місце розгляду справи та за відсутності клопотання про відкладення її розгляду. Участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, у розгляді справи за статтею 130 КУпАП не є обов`язковою.
З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_1 судом направлялись судові повістки за адресою, що вказана у протоколі про адміністративне правопорушення та у поданій ним апеляційній скарзі, які повернулись до суду без вручення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» та «невдала спроба вручення».
Також, ОСОБА_1 під час оформлення адміністративних матеріалів був обізнаний про те, що розгляд справи відбудеться у Шосткинському міськрайонному суді Сумської області, а відтак повинен був цікавитися судовим провадженням. До того ж з апеляційною скаргою на постанову судді звернувся в межах строків на оскарження. 
Крім того, апеляційний суд враховує, що право на захист не зводиться виключно до особистої присутності особи в судовому засіданні, а передбачає реальну можливість знати про розгляд справи, надавати пояснення, докази, заявляти клопотання та оскаржувати судове рішення. ОСОБА_1 такою можливістю був наділений, однак не скористався нею з власної ініціативи.
Також, апеляційний суд враховує, що відповідно до положень КУпАП апеляційний перегляд не обмежується виключно перевіркою формальної законності постанови суду першої інстанції. Апеляційний суд є судом, який повторно перевіряє обставини справи, оцінює докази, а також має повноваження самостійно встановлювати фактичні обставини, у тому числі шляхом безпосереднього дослідження наявних у справі доказів.
Таким чином, навіть за умови неявки ОСОБА_1 до суду першої інстанції, право на ефективний судовий захист було забезпечене в апеляційному провадженні, де були розглянуті усі доводи, які викладені в апеляційній скарзі.
За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку, що розгляд справи судом першої інстанції за відсутності ОСОБА_1 не призвів до обмеження його права на захист, не вплинув на повноту з`ясування обставин справи та не є істотним порушенням процесуальних норм, яке могло б бути підставою для скасування законної й обґрунтованої постанови, як про це ставить питання ОСОБА_1 в поданій апеляційній скарзі. 
Інші доводи апелянта мають формальний характер та не спростовують встановлених обставин, а також того, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 130 КУпАП.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду і були підставами для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, апелянтом не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено, як і не встановлено істотних порушень норм КУпАП, які могли б стати підставою для скасування постанови.
Керуючись статтею 294 КУпАП, -

постановив:

Постанову судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 23 липня 2026 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін, а його апеляційну скаргу на цю постанову – без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя | А. О. Колодяжний