14.07.2026 Справа № 363/4144/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 липня 2026 року Вишгородський районний суд Київської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні за № 12026116150000123 від 11.06.2026 року за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Костопіль, Рівненської області, громадянина України, із середньо освітою, одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 309 КК України,

встановив:
До суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, разом з угодою про визнання винуватості, укладеною між прокурором та обвинуваченим за участю захисника.
Судом установлено, що не пізніше 11 червня 2026 року, ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , використовуючи мобільний додаток «Telegram», знайшов Telegram-канал «Bazaa», через який здійснювався незаконний збут особливо небезпечної психотропної речовини – PVP. Маючи умисел на незаконне придбання та подальше зберігання без мети збуту для власного вживання особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено, ОСОБА_4 , діючи умисно, всупереч вимогам статей 12, 25 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», через Telegram-канал «Bazaa» замовив у невстановленої особи, матеріали щодо якої виділено в окреме кримінальне провадження, особливо небезпечну психотропну речовину – PVP масою 2,262 г. У подальшому, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 11 червня 2026 року, продовжуючи реалізацію свого умислу, ОСОБА_4 , не повідомивши про вміст поштового відправлення, попросив свою дружину ОСОБА_6 , яка не була обізнана про його злочинний намір, отримати поштове відправлення через поштомат № 23727 ТОВ «Нова Пошта», розташований за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Лютіж, урочище Поле, АЗС «МОТТО». Таким чином ОСОБА_4 незаконно придбав особливо небезпечну психотропну речовину PVP без мети збуту для власного вживання. 11 червня 2026 року приблизно о 19 год. 25 хв. біля поштомата № 23727 ТОВ «Нова Пошта», розташованого за вказаною адресою, ОСОБА_6 була зупинена працівниками Вишгородського районного управління поліції ГУНП у Київській області. Під час проведення процесуальних дій у неї було виявлено та вилучено поштове відправлення, адресоване ОСОБА_4 , у якому знаходився прозорий полімерний зіп-пакет із речовиною, що, згідно з висновком експерта, містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, PVP масою 2,262 г. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року № 770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» PVP віднесено до Списку № 2 «Психотропні речовини, обіг яких заборонено» Таблиці I Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів. Згідно з наказом Міністерства охорони здоров`я України від 01 серпня 2000 року № 188 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться в незаконному обігу» маса вилученої психотропної речовини PVP – 2,262 г є великим розміром.
30 червня 2026 року між прокурором Вишгородської окружної прокуратури та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 на підставі статей 468, 469, 472 КПК України добровільно, без застосування насильства, примусу, погроз чи обіцянок укладено угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.
Відповідно до умов угоди сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, його правової кваліфікації та виду і міри покарання. З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, особи обвинуваченого, який на обліку у лікарів-психіатра та нарколога не перебуває, беззастережного визнання ним своєї винуватості, щирого каяття та активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення, що відповідно до ст. 66 КК України є обставинами, які пом`якшують покарання, а також за відсутності обставин, що обтяжують покарання, сторони погодили призначення ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 309 КК України у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
В угоді визначено наслідки її укладення, затвердження та невиконання, передбачені статтями 473, 476 КПК України. Зазначені наслідки були роз`яснені обвинуваченому в присутності його захисника. Угода містить дату її укладення та підписана сторонами.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, погодився із правовою кваліфікацією своїх дій та узгодженим видом і розміром покарання, просив суд затвердити угоду про визнання винуватості.
Прокурор просив затвердити угоду, посилаючись на те, що під час її укладення дотримано вимог Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.
Захисник ОСОБА_5 підтримав клопотання про затвердження угоди та не заперечував проти її затвердження.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена угода про визнання винуватості.
Згідно з пунктами 1, 3 ч. 4 ст. 469 КПК України така угода може бути укладена, зокрема, у кримінальних провадженнях щодо нетяжких, тяжких та особливо тяжких злочинів, а також у кримінальних провадженнях, у яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
На виконання вимог ст. 474 КПК України суд з`ясував, що угода укладена сторонами добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок чи інших незаконних обставин. Будь-яких скарг щодо порушення прав під час досудового розслідування або укладення угоди від учасників кримінального провадження не надходило.
Судом також встановлено, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст укладеної угоди, характер пред`явленого йому обвинувачення, свої права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, а також наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Перевіривши умови угоди, суд дійшов висновку, що правова кваліфікація дій ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 309 КК України як незаконного придбання та зберігання психотропної речовини у великих розмірах без мети збуту є правильною, умови угоди відповідають вимогам КК України та КПК України, не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб.
Судом встановлено наявність фактичних підстав для визнання ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, а взяті ним на себе зобов`язання за угодою є реальними для виконання.
Крім того, суд враховує, що після вчинення кримінального правопорушення обвинувачений здійснив благодійну допомогу на підтримку обороноздатності України у розмірі 25 000 грн, що свідчить про його позитивну поведінку після вчинення кримінального правопорушення та враховується судом під час оцінки даних про особу обвинуваченого.
З огляду на викладене суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості.
Вирішуючи питання про призначення покарання, суд виходить із вимог статей 50, 65 КК України.
Обставинами, що пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, що обтяжують покарання, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий (за наявності такої обставини), на обліку у лікарів-нарколога та психіатра не перебуває, повністю визнав свою винуватість, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання.
За таких обставин суд вважає, що погоджений сторонами вид та розмір покарання у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, у зв`язку з чим угода про визнання винуватості підлягає затвердженню.
Процесуальні витрати в кримінальному провадженні, пов`язані із залученням експерта, підлягають стягненню з обвинуваченого в сумі 3850,88 грн.
Речові докази вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. 373, 374, 475 КПК України, суд
ухвалив:
Угоду про визнання винуватості від 30 червня 2026 року, укладену між прокурором Вишгородської окружної прокуратури та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю його захисника у кримінальному провадженні № 12026116150000123 від 11 червня 2026 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, затвердити.
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень 00 копійок.
Речовий доказ – спеціальний пакет із психотропною речовиною PVP масою 2,863 г, який передано на зберігання до камери зберігання речових доказів Вишгородського районного управління поліції ГУНП у Київській області, – знищити.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на проведення судової експертизи в розмірі 3 850 (три тисячі вісімсот п`ятдесят) гривень 88 копійок.
Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя      ОСОБА_1