КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Апеляційне провадження  Справа № 761/19837/26
№ 33/824/3552/2026

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2026 року м. Київ 

Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Саліхова В.В., за участю секретаря судового засідання Зеленчука М.М.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Шевченківського районного суду міста Києва від 21 травня 2026 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 173 КУпАП, -

в с т а н о в и в:
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 880198, 18 травня 2026 року о 18 год. 15 хв. в м. Київ, вул. Кирило-Мефодіївська, 2, ОСОБА_1 , вчинив дрібне хуліганство, а саме перебуваючи в п`яному вигляді, висловлювався в адресу перехожих громадян нецензурним словом, демонстрував в під`їзді будинку ніж, на зауваження не реагував, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП.
Постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 21 травня 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту строком на 15 діб.
Строк адміністративного арешту обчислено з моменту фактичного затримання ОСОБА_1 .
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665,60 грн.
Не погоджуючись з такою постановою, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить постанову скасувати та провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Апеляційна скарга обгрунтована тим, що суд першої інстанції під час розгляду матеріалів справи та винесення оскаржуваної постанови взагалі не дав жодної правової чи процесуальної оцінки діям органу поліції, проігнорував факт застосування фізичного насильства правоохоронцями до громадянина України та фактично залишив поза увагою грубе нехтування конституційними правами людини і фундаментальним принципом верховенства права.
Вказує, що зазначені звинувачення є повністю надуманими, безпідставними, не відповідають дійсним обставинам справи та не підтверджуються жодним об'єктивним чи належним доказом у матеріалах справи. Так, в матеріалах справи відсутній протокол вилучення речей і документів, протокол огляду місця події або будь-які інші процесуальні документи, які б засвідчували факт виявлення та вилучення будь-яких гострих предметів. Крім того, вказує, що твердження органу поліції про перебування у стані алкогольного сп'яніння є суто суб'єктивним припущенням правоохоронців. Відсутні докази, які б зафіксували факт нецензурної лайки чи порушення порядку.
З огляду на зазначене, вважає, що постанова винесена за повної відсутності допустимих, належних та беззаперечних доказів наявності в його діях складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.
Також в апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови посилаючись на те, що він пропущений з поважних причин, оскільки повний текст постанови вручено не було, а будь-яка реальна й процесуальна можливість ознайомитися з її текстом та мотивувальною частиною була відсутня аж до моменту фактичного затримання. З копією постанови ознайомився під час складання матеріалів про адміністративне затримання 16 червня 2026 року.
В судові засіданні, призначені на 13 липня 2026 року, 27 липня 2026 року, 14 вересня 2026 року ОСОБА_1 не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належно, шляхом направлення судової повістки на поштову адресу, зазначену в апеляційній скарзі, однак конверти з поштовим відправленням повернулися на адресу суду з відміткою «адресат відсутній».
Судом було вжито всіх залежних від нього заходів для належного повідомлення ОСОБА_1 про дату, час і місце розгляду справи та забезпечення реалізації ним процесуальних прав. Подальше відкладення розгляду справи за відсутності будь-яких об`єктивних відомостей про поважність причин неявки призвело б до безпідставного збільшення строків розгляду адміністративної справи.
У своїх рішеннях Європейський суд неодноразово наголошував, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Згідно ч. 6 ст. 294 КУпАП, неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
Ураховуючи наведені обставини, вважаю за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП.
Заслухавши доповідь судді Саліхова В.В., перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, проаналізувавши доводи апеляційної скарги та доводи щодо підстав пропуску строку на апеляційне скарження, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Згідно з ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
З матеріалів справи вбачається, що постанова судді Шевченківського районного суду міста Києва від 21 травня 2026 року винесена за відсутності ОСОБА_1 .
Копію постанови його захисник отримав 16 червня 2026 року, з апеляційною скаргою ОСОБА_1 звернувся 19 червня 2026 року.
Враховуючи вказані обставини, положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови та вважає за доцільне його поновити.
Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Положеннями статті 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в даному випадку, передбаченого статтею 173 КУпАП, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.
Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Також стаття 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.
Постанова суду першої інстанції відповідає зазначеним вище вимогам.
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАД № 880198, 18 травня 2026 року о 18 год. 15 хв. в м. Київ, вул. Кирило-Мефодіївська, 2, ОСОБА_1 , вчинив дрібне хуліганство, а саме перебуваючи в п`яному вигляді, висловлювався в адресу перехожих громадян нецензурним словом, демонстрував в під`їзді будинку ніж, на зауваження не реагував, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП.
Згідно з рапортом поліцейських, 18 травня 2026 року о 18 год. 19 хв. отримали виклик від чергового по місту про те, що за адресою: АДРЕСА_1 , заявник ОСОБА_2 , сусід з ножем та топором, в алкогольному стані ходить бє машини, залишає подряпини, бігає за людьми. Люди у дворі тікають від нього. Прибувши за вказаною адресою до них звернулися мешканці цього будинку та повідомили, що громадянин, який кидався із топором в своїй квартирі. Постукавши в двері, їм відчинив власник квартири ОСОБА_1 . В подальшому до вказаного громадянина було застосовано спецзасіб - кайданки, згідно ст. 45 Закону України «Про Національну поліцію України», для власної безпеки та безпеки оточуючих з 18 год. 40 хв. по 19 год. 30 хв. На місце було викликано СОГ Шевченківського УП для подальшого розбору. Після з'ясування обставин ОСОБА_1 було доставлено до Шевченківського УП для подальшого розбору та документування.
Крім того, до матеріалів справи долучено відеозаписи з бодікамер працівників поліції, з якого вбачається, що ОСОБА_1 перебуває у громадському місці із топором та ножем, демонструючи їх людям, що знаходяться не далеко від нього, псує машину.
У поясненнях ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які є сусідами ОСОБА_1 зазначено, зокрема, що ОСОБА_1 вийшов на подвір'я будинку з ножем, погрожував ним, виражався нецензурною лайкою, пошкодив авто, після чого було викликано поліцію.
У протоколі огляду місця події від 18 травня 2026 року вказано, які речі (пилку, ніж складний, кухонний ніж) було вилучено.
Статтею 173 КУпАП передбачено, що дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян, - тягне за собою накладення штрафу від трьох до семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або виправні роботи на строк від одного до двох місяців з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб.
Так, диспозиція статті 173 КпАП України передбачає, що об`єктивну сторону складу дрібного хуліганства становлять такі альтернативні діяння: 1) нецензурна лайка в громадських місцях; 2) образливе чіпляння до громадян; 3) інші подібні дії, за умови, що кожне із цих діянь порушує громадський порядок і спокій громадян, а обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони цього правопорушення є хуліганський мотив поведінки особи, яка вчиняє зазначені вище дії.
Об`єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері охорони громадського порядку.
Громадський порядок - це обумовлена потребами суспільства система врегульованих правовими та іншими соціальними нормами відносин, що складаються у громадських місцях в процесі спілкування людей, і яка має на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, нормальних умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, а також підприємств, установ та організацій.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, передбачає наявність діяння нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та вчинення інших подібних дій, що як наслідок порушують громадський порядок та спокій громадян. При цьому дрібне хуліганство характеризується умислом, тобто особа, яка вчиняє таке правопорушення, усвідомлює, що своїми діями порушує громадський порядок і спокій громадян, та бажає чи свідомо припускає прояв неповаги до суспільства.
Оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, є доведеною.
Такий висновок підтверджується наявними у справі доказами, які є послідовними, узгоджуються між собою та взаємно доповнюють один одного.
Із зазначених доказів убачається, що ОСОБА_1 , перебуваючи у громадському місці (вулиця населеного пункту є громадським місцем у розумінні диспозиції ст. 173 КУпАП), висловлювався нецензурною лайкою, не реагував на зауваження сусідів припинити протиправну поведінку та продовжував свої дії, чим порушував громадський порядок і спокій громадян. Характер його поведінки свідчить про свідоме ігнорування загальноприйнятих правил поведінки у суспільстві та наявність умисної форми вини, що є обов`язковою ознакою складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.
За таких обставин суд вважає встановленим, що в діях ОСОБА_1 наявні всі об`єктивні та суб`єктивні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП
Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції під час розгляду матеріалів справи та винесення оскаржуваної постанови взагалі не дав жодної правової чи процесуальної оцінки діям органу поліції, проігнорував факт застосування фізичного насильства правоохоронцями до громадянина України та фактично залишив поза увагою грубе нехтування конституційними правами людини і фундаментальним принципом верховенства права, апеляційний суд відхиляє, оскільки доказів вчинення незаконних дій працівниками поліції матеріали справи не містять. 
Доводи апеляційної скарги про те, що звинувачення є повністю надуманими, безпідставними, не відповідають дійсним обставинам справи та не підтверджуються жодним об'єктивним чи належним доказом у матеріалах справи, апеляційний суд відхиляє, оскільки вони спростовуються наявними у справі доказами, яким суд над належну правову оцінку у їх сукупності, та не спростовані ОСОБА_1 .
За наслідками перевірки судового рішення суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, встановлено, що при розгляді матеріалів справи про адміністративне правопорушення, судом першої інстанції належним чином були досліджені докази, що містяться в матеріалах справи, яким суд надав належну оцінку та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду, викладені в оскаржуваній постанові, і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, скаржником не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.
Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова Шевченківського районного суду міста Києва від 21 травня 2026 року є законною та обгрунтованою, а тому підстави для її скасування та задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 відсутні.
Керуючись ст. 294 КУпАП, -
п о с т а н о в и в :

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Шевченківського районного суду міста Києва від 21 травня 2026 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову судді Шевченківського районного суду міста Києва від 21 травня 2026 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя 
Київського апеляційного суду В.В. Саліхов