ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

13 липня 2026 року	Справа №160/2166/26 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді Царікової О.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:
30.01.2026 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати недоотриманої пенсії за періоди з 01.11.2021 по 31.05.2023 та з 01.09.2025 по 30.11.2025 на особистий банківський рахунок позивача № НОМЕР_1 , відкритий в АТ КБ "АКЦЕНТ-БАНК";
- зобов`язати відповідача здійснити виплату щомісячної пенсії з 01.11.2021 по 31.05.2023 та з 01.09.2025 по 30.11.2025 - на вищезазначений рахунок, а також нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків її виплати.
В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що позивач отримував пенсію за віком, що проводилася на його особистий рахунок, відкритий в банківській установі АТ "Ощадбанк" до 01.11.2021. З листа відповідача від 17.08.2022 позивач дізнався, що виплата пенсії за віком, призначеної за рішенням суду проводилася на особистий рахунок, відкритий в банківській установі АТ «Ощадбанк» до 01.11.2021 та була припинена. ОСОБА_1 потрібно особисто звернутися до відповідача та надати заяву про поновлення виплати пенсії. 17.07.2023 представник позивача звернувся до відповідача з заявою про поновлення виплати пенсії на поточний банківський рахунок позивача разом з нотаріально посвідченою заявою ОСОБА_1 про поновлення виплат пенсії на поточний банківський рахунок разом з довіреністю. Проте, відповідач в листі від 16.08.2023 безпідставно відмовив здійснювати виплату на визначений позивачем банківський рахунок. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.05.2024 у справі №160/4558/24, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути подану заяву ОСОБА_1 від 31.05.2023 про поновлення виплати пенсії за віком, з урахуванням висновків суду. В рамках судового контролю справі у справі № 160/4558/24 представник позивача отримав звіт про виконання рішення суду від 14.08.2025 №0400-010803-7/154468, згідно якого позивач дізнався, що його пенсія була відновлена відповідачем саме з 31.05.2023, а не з 01.01.2021, як було зазначено в заяві позивача від 31.05.2023 про поновлення виплати пенсії за віком. Незважаючи на внесення відповідачем змін до електронної пенсійної справи позивача щодо банківського рахунку, відкритого в АТ «Акцент-Банк», а також на здійснення виплати недоотриманої пенсії за період з 31.05.2023 по 31.08.2025 та початок виплати поточної пенсії з грудня 2025 року на цей рахунок, відповідач досі не здійснив виплату пенсії за періоди з 01.11.2021 по 31.05.2023 та з 01.09.2025 по 30.11.2025. Позивач вважає відповідач допустив протиправну бездіяльність, оскільки вважає, що він має право звертатися до відповідача через своїх представників, при цьому, відсутні вказівки на те, що він повинен звертатися до органу ПФУ тільки особисто.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.02.2026 (суддя Кальник В.В.) адміністративний позов залишено без руху. Встановлено позивачу десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху.
На виконання ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.02.2025 від позивача 24.02.2026 надійшла заява про усунення недоліків, про виконання ухвали суду та квитанція про сплату судового збору.
Відповідно до розпорядження в.о. керівника апарату Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.03.2026 №492д «Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справи» адміністративну справу №160/2166/26 передано на розгляд судді Царікової О.В.
13.03.2026 ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі та призначено розгляд останньої за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
10.07.2026 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області надійшов відзив на позовну заяву (вх. №43640/26), в якому останній заперечив проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що виплата пенсії за віком, призначеної за рішенням суду, ОСОБА_1 , проводилася на особистий рахунок, відкритий в банківській установі АТ «Ощадбанк», дата виплати 25 число щомісяця. Виплата пенсії за довіреністю здійснюється протягом усього періоду дії довіреності за умови поновлення пенсіонером заяви про виплату пенсії за довіреністю особисто через кожний рік дії такої довіреності. У зв`язку з цим, ОСОБА_1 необхідно було надати заяву до пенсійного органу, про що його було повідомлено листом від 13.09.2021 № 0400-010503-8/120823. У разі невиконання одержувачем цієї умови орган Пенсійного фонду України припиняє перерахування на поточний рахунок банку та проводить виплату через оператора поштового зв`язку за місцем проживання одержувача. Оскільки заява до управління не надійшла з 01.11.2021 року виплату пенсії ОСОБА_1 переведено через підприємство поштового зв`язку №51900, дата виплати 21 число (про що його також було повідомлено листом від 29.10.2021 №0400-010503-8/142052). Оскільки ОСОБА_1 не надав документів для продовження виплати пенсії за довіреністю, пенсія з листопада 2021 року по квітень 2022 року йому нараховувалася, але не одержувалася, тому з 01.05.2021 виплату пенсії було припинено, у зв`язку з тривалою невиплатою (лист - повідомлення пенсіонеру від 09.05.2022 №0400-010503-8/48097). Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому ст.46 цього Закону та п.1.5 "Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 зі змінами, тобто ОСОБА_1 потрібно особисто, маючи при собі паспорт та ідентифікаційний код, звернутися до органу Пенсійного фонду України та надати заяву про поновлення виплати пенсії.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до п.8 ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним уважається строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального і процесуального права.
Поряд з цим, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Ухвалою суду продовжено строк розгляду справи до 13.07.2026.
Зважаючи на наведене та відповідно до вимог ст. ст. 257, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію позивача, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та об`єктивному розгляді обставин справи, суд встановив такі обставини справи.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримував пенсію за віком.
12.08.2022 року представник позивача - Меламед В.Б. звернувся до відповідача з запитом з питання виплати пенсії ОСОБА_1 .
Листом від 17.08.2022 повідомлено позивача, що виплата пенсії за віком, призначеної за рішенням суду ОСОБА_1 проводилася на особистий рахунок, відкритий в банківській установі АТ "Ощадбанк" дата виплати 25 число щомісяця. 28.08.2021 за №31239/8 до Головного управління ПФУ на виконання вимог пункту 16 "Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках", затвердженого постановою КМУ №1596 від 30.08.1999 надійшли списки, щодо одержувачів пенсій, отримуючих пенсії в АТ "Ощадбанк", на рахунки яких було зарахування цільових коштів, але не виконувалося одержання коштів на протязі останніх 12 місяців, або кошти одержувалися по довіреності, узгодженої з банком, серед яких значився ОСОБА_1 (зняття коштів по довіреності). Відповідно частини другої ст. 47 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія може виплачуватися за довіреністю, порядок оформлення і строк дії якої визначається законом. Виплата пенсії за довіреністю здійснюється протягом усього періоду дії довіреності за умови поновлення пенсіонером заяви про виплату пенсії за довіреністю особисто через кожний рік дії такої довіреності. У зв`язку з чим, ОСОБА_1 необхідно було надати заяву до Пенсійного фонду, про що його було повідомлено листом від 13.09.2021 №0400-010503-8/120823. Оскільки ОСОБА_1 не надав документи для продовження виплати пенсії за довіреністю, пенсія з листопада 2021 року по квітень 2022 року йому нараховувалася, але нe одержувалася, тому з 01.05.2021 року виплату пенсії було припинено у зв`язку з тривалою невиплатою (лист-повідомлення пенсіонеру від 09.05.2022 №0400-010503-8/48097). Поновлення виплати пенсії відповідно до частини другої ст. 49 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" здійснюється за рішенням територіального органу ПФУ протягом 10 днів після з`ясування обставин та за наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому ст. 46 цього Закону та п. 1.5 "Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. № 22-1 зі змінами, тобто ОСОБА_1 потрібно особисто, маючи при собі паспорт та ідентифікаційний код, звернутися до органу Пенсійного фонду України та надати заяву про поновлення виплати пенсії.
31.05.2023 позивач звернувся пенсійного органу з заявою про поновлення виплат пенсії на поточній банківський рахунок. 
Листом від 17.07.2023 представник позивача звернувся до відповідача з листом, в якому просив перераховувати пенсію ОСОБА_1 на його особистий банківський рахунок № НОМЕР_1 , реквізити якого вказано в його апостильованій особистій заяві про поновлення виплати пенсії на поточний банківський рахунок. Додатком було надано: апостильовану заяву ОСОБА_1 про поновлення виплат пенсії на поточний банківський рахунок разом з довіреністю; рнокпп ОСОБА_1 ; паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_2 ОСОБА_1 . 
Листом про "Розгляд звернення" від 16.08.2023 відповідач повідомив, що до адвокатського запита додаються посвідчені адвокатом копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордера або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Вимоги щодо посвідчення документів визначені в 5.26 та 5.27 ДСТУ 4163-2003. У наданій сканованій ксерокопії довіреності, складеній у Державі Ізраїль, відсутній переклад на українську мову штампів та печаток, тому підстави для надання інформації щодо пенсійного забезпечення ОСОБА_1 відсутні.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.05.2024 у справі №160/4558/24 позовну заяву задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не поновлення виплати пенсії за віком ОСОБА_1 на визначений пенсіонером банківський рахунок.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути подану заяву ОСОБА_1 від 31.05.2023 про поновлення виплати пенсії за віком, з урахуванням висновків суду. 
У задоволенні решти позовної заяви відмовлено.
На виконання рішення суду Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 від 31.05.2023 р. та поновлено йому виплату пенсії за віком, з урахуванням висновків суду з 31.05.2023 р. Заборгованість по пенсії за період з 31.05.2023 р. по 31.08.2025 р. у сумі 74394,67 грн. нарахована для виплати в найближчий виплатний період на особистий рахунок ОСОБА_1 , відкритий у банківській установі АТ “Акцент-Банк?, який був визначений пенсіонером.
07.08.2025 Головним управлінням ПФУ в Дніпропетровській області на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.05.2024 по справі №160/4558/24 повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 від 31.05.2023 про поновлення виплати пенсії за віком та прийнято рішення № 912080176422 про перерахунок пенсії. За змістом вказаного рішення, в графі «особливості» вказано -«Не підлягають МП, признач, за ріш. суду в тверд.розм. - з 31.05.2023 по довічно; призначення за рішенням суду».
Позивач у своїй позовній заяві зауважує, що незважаючи на внесення відповідачем змін до електронної пенсійної справи позивача щодо банківського рахунку № НОМЕР_1 , відкритого в АТ «Акцент-Банк», а також на здійснення виплати недоотриманої пенсії за період з 31.05.2023 по 31.08.2025 та початок виплати поточної пенсії з грудня 2025 року на цей рахунок, відповідач досі не здійснив виплату пенсії за періоди з 01.11.2021 по 31.05.2023 та з 01.09.2025 по 30.11.2025, у зв`язку з чим звернувся до суду з означеною позовною заявою.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-IV, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 1058-ІV).
Відповідно до ст. 3 Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 14.01.1998 №16/98-ВР, право на забезпечення за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням згідно з цими Основами мають застраховані громадяни України, іноземні громадяни, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено законодавством України, а також міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Згідно із п.1 ч.1 та ч.4 ст.8 Закону № 1058-ІV, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб члени їхніх сімей, зазначені у ст.36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Аналізуючи зазначені норми права, суд доходить висновку, що за загальним правилом, право на призначення (перерахунок, поновлення) пенсії мають громадяни України незалежно від місця проживання та іноземці і особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, на умовах та порядку, передбачених законодавством або міждержавними угодами.
Зазначений підхід узгоджується з позицією Верховного Суду, висловленою у постановах від 30 січня 2020 року по справі № 489/5194/16-а та від 30 вересня 2021 року по справі № 540/4060/20.
Відповідно до ст. 1 Закону № 1058-ІV, пенсія це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Статтею 5 Закону № 1058-ІV передбачено, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, визначених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.49 Закону № 1058-ІV, виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:
1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;
2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;
3) у разі смерті пенсіонера;
4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;
5) в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до ст. 51 Закону № 1058-ІV, у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від`їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Рішенням Конституційного Суду України від 07 жовтня 2009 року № 25-рп/2009 п.2 ч.1 ст.49, друге речення ст.51 Закону № 1058-ІV щодо припинення виплати пенсії на весь час проживання (перебування) пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційним). Зазначені положення Закону №1058-ІV втратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Згідно із ч.2 ст.2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11.12.2003 року № 1382-ІV, реєстрація міста проживання чи міста перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.
Отже, кожен громадянин України, включаючи пенсіонерів, має право на вибір свого місця проживання, зі збереженням усіх конституційних прав.
З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позивач, незалежно від його проживання в Державі Ізраїль, вправі користуватися всіма своїми конституційними правами, в тому числі правом на пенсійне забезпечення, а тому за відсутності законодавчих перешкод відповідач зобов`язаний відновити йому виплату пенсії.
Таке правозастосування відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним в низці постанов суду касаційної інстанції, зокрема в постанові від 18 травня 2022 року у справі № 160/5259/20.
В п.3.3. Рішення Конституційного Суду України № 25-рп/2009 зазначено, що оспорюваними нормами Закону № 1058-ІV держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб право на соціальний захист поставила в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Таким чином, держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій, право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, в Україні чи за її межами.
Тобто, виходячи із чинного пенсійного законодавства, особа має право на отримання заробленої та призначеної пенсії незалежно від місця її проживання.
Імперативність заборони обмежувати чи позбавляти можливості реалізації громадянами України їх конституційного права на соціальне забезпечення у взаємозв`язку з дійсним місцем проживання особи також кореспондується з правовою позицією Європейського Суду з прав людини, викладеною в п. 52 рішення у справі № 10441/06 "Пічкур проти України" від 07 лютого 2014 року.
Також, в п. 3 Рішення Конституційного Суду України № 25-рп/2009 від 07 жовтня 2009 року зазначено, що п.2 ч.1 ст.49 Закону № 1058-ІV створено правову ситуацію, у якій громадяни, які працювали на території України, сплачували страхові внески і отримали право на пенсію, але обрали постійним місцем проживання державу, з якою Україна не уклала міжнародний договір щодо виплати громадянам України пенсій, зароблених в Україні, позбавлені можливості їх одержувати. При цьому наголошується, що вказані положення Закону суперечать приписам Конституції України щодо неможливості скасування конституційних прав і свобод, рівності конституційних прав і свобод громадян незалежно від місця проживання, гарантування піклування та захисту громадянам України, які перебувають за її межами, права громадян на соціальний захист у старості.
Отже, виходячи із правової, соціальної природи пенсій, право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні або відсутність міжнародного договору, ратифікованого Верховною Радою України; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія в Україні чи за її межами, що також передбачено в ст.46 Конституції України.
Зазначена позиція неодноразово була висловлена Верховним Судом за подібних обставин, зокрема, в постанові від 14 лютого 2019 року по справі № 766/15025/16-а. У вказаній справі Верховний Суд сформулював наступні висновки:
1) право на соціальний захист належить до основоположних прав і свобод, які гарантуються державою, і за жодних умов не можуть бути скасовані, а їх обмеження не допускається, крім випадків, передбачених Конституцією України;
2) іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими ж правами та свободами, а також несуть такі ж обов`язки, як і громадяни України за винятками, установленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України;
3) держава гарантує піклування та захист своїм громадянам, які перебувають за її межами;
4) громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом;
5) право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, застраховані згідно із Законом № 1058-ІV та які досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку, мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб члени їхніх сімей, зазначені в ст.36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом;
6) іноземці та особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, мають право на отримання пенсійних виплат і соціальних послуг із системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування нарівні з громадянами України на умовах та в порядку, передбачених цим Законом, якщо інше не передбачене міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України;
7) реєстрація місця проживання чи місця перебування особи за межами України або її відсутність (спірність) не може бути умовою для обмеження реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження (перегляду, відтермінування тощо);
8) не може бути привілеїв чи обмежень у механізмі реалізації конституційного права на соціальний захист, зокрема, за ознаками етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання або іншими ознаками.
В подальшому, Верховний Суд підтверджував вказану позицію в постановах від 13 червня 2019 року по справі № 204/1134/17 (2а/204/91/17), від 30 вересня 2019 року по справі № 475/164/17, від 01 жовтня 2019 року по справі № 804/3646/18 та від 30 вересня 2021 року по справі № 540/4060/20.
Отже, припинення виплати пенсії можливе лише на підставі відповідного рішення територіального органу Пенсійного фонду або за рішенням суду, і лише з підстав, визначених статтею 49 Закону № 1058-IV, перелік яких є вичерпним.
Будь-яких доказів стосовно прийнятого рішення щодо припинення виплати пенсії позивачу матеріали справи не містять. Припинення виплати пенсії позивачу не з підстав, визначених статтею 49 Закону №1058-IV порушує його право на належний соціальний захист.
Посилання відповідача у відзиві на позовну заяву та у листі від 17.08.2022 на необхідність особистого звернення до територіального органу ПФУ з відповідною заявою є необґрунтованими, з таких підстав.
Відповідно до пункту 1.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", який затверджено постановою Правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 року № 22-1(у редакції постанови правління ПФУ від 07.07.2014 року №13-1), заява про призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший (заява про призначення/перерахунок пенсії - додаток 1); заява про припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, продовження виплати пенсії за довіреністю, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, виплату пенсії за шість місяців наперед у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання (заява про виплату пенсії - додаток 2); заява про працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (додаток 3); заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).
Слід зазначити, що Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 20 січня 2022 року (справа № 280/4551/21, пункти 38-42), дійшов висновку, що жоден з пунктів Порядку №22-1 (у редакції постанов Правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 року № 13-1 та від 16 грудня 2020 року № 25-1) не містить обов`язку пенсіонера звертатися із заявою про поновлення виплати пенсії особисто. Вжитий у пункті 1.1 термін "заявник", на переконання колегії суддів, дає підстави стверджувати, що таким заявником може бути і представник за довіреністю. Наразі відсутній чіткий механізм щодо відновлення виплати пенсій особам, які виїхали на постійне проживання за межі України, а тому існуючі "загальні" норми не повинні тлумачитися Пенсійним фондом з надмірним формалізмом, зважаючи на те, що не проведення виплати пенсії таким особам відбулося з вини держави в особі її компетентних органів. Необхідність приїзду людей похилого віку, які виїхали на постійне проживання за межі України, виключно з метою особистого звернення до Пенсійного органу задля виправлення помилки, допущеної державою, є додатковим тягарем для таких осіб і не сприяє відновленню їх порушеного права. Такий підхід суперечить тезам, покладеним Конституційним судом України в основу Рішення від 07.10.2009 № 25-рп/2009. Верховний Суд у зазначеній вище постанові сформулював наступний правовий висновок: "подання заяви про поновлення виплати пенсії пенсіонеру, який виїхав на постійне проживання за межі України, у період дії Порядку №22-1 у редакції постанов Правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 р. № 13-1 та від 16.12.2020 р. № 25-1 допускається, у тому числі, представником такого пенсіонера за довіреністю і така заява повинна бути розглянута Пенсійним органом з урахуванням інших вимог Порядку № 22-1".
Щодо здійснення виплати пенсії позивачу на визначений ним банківський рахунок відкритий в АТ АКЦЕНТ-БАНК, суд зазначає таке.
Пунктом 2.8 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. № 22-1 (у редакції постанови Правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 р. № 13-1), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 р. за №1566/11846 (далі - Порядок 22-1, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.
Пунктом 2.9 цього ж Порядку передбачено, що під час подання заяв, передбачених пунктом 1.1 розділу І, пунктом 3.1 розділу III та пунктом 5.1 розділу V цього Порядку, особою пред`являється паспорт громадянина України або тимчасове посвідчення громадянина України (для іноземців та осіб без громадянства - паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства, посвідка на постійне проживання, посвідчення біженця або інший документ, що підтверджує законність перебування іноземця чи особи без громадянства на території України), свідоцтво про народження дитини (за відсутності у дитини паспорта громадянина України).
Відповідно до пункту 1.2 Порядку № 22-1, заява про виплату пенсії шляхом зарахування на поточний рахунок пенсіонера в банку подається заявником згідно з Порядком виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.1999 р. № 1596.
Порядком виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженим постановою КМУ від 30.08.1999 року № 1596 (далі - в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), визначено механізм виплати пенсій та грошової допомоги їх одержувачам, у тому числі допомоги на поховання і сум пенсій, грошової допомоги, недоотриманих у зв`язку із смертю одержувача, особам, які мають право на отримання таких виплат, головними управліннями Пенсійного фонду України в областях, м.Києві (далі - органи Пенсійного фонду) та структурними підрозділами з питань соціального захисту населення місцевих держадміністрацій, виконавчого органу міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад, центрами з нарахування та здійснення соціальних виплат (далі - органи соціального захисту населення), а також інших грошових виплат, що фінансуються органами соціального захисту населення за рахунок відповідних бюджетів (далі - пенсія та грошова допомога), шляхом зарахування на поточні рахунки одержувачів пенсії та грошової допомоги (далі - одержувачі), а у разі їх смерті - на поточні рахунки осіб, які мають право на отримання допомоги на поховання та недоотриманої суми пенсії, грошової допомоги, в уповноважених банках.
Згідно із п.4 Порядку № 1596, виплата пенсій та грошової допомоги відповідно до цього Порядку здійснюється за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувачів в населених пунктах у межах України, в яких функціонують вибрані одержувачами уповноважені банки, їх відокремлені підрозділи (філії, відділення, представництва тощо) (далі - установи уповноважених банків).
Згідно із абзацом 1 пункту 6 Порядку № 1596, одержувачі самостійно вибирають уповноважений банк для відкриття поточного рахунка.
Абзацом 2 пункту 6 Порядку № 1596 визначено, що для внутрішньо переміщених осіб, які перебувають на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно із Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. №509 (Офіційний вісник України, 2014 р., № 81, ст.2296; 2015 р., № 70, ст.2312) - із змінами, внесеними постановами Кабінету Міністрів України від 13 березня 2022 р. № 269 та від 20 березня 2022 р. № 332, за виключенням осіб, зазначених в абзаці вісімнадцятому пункту 2 цього Порядку, уповноваженим банком є АТ Ощадбанк.
Водночас, суд зазначає, що оскільки місцем фактичного проживання позивача є країна Ізраїль, зазначений абзац пункту 6 не розповсюджується на нього.
Відповідно до пунктів 8 та 9 Порядку № 1596, поточні рахунки одержувачам відкриваються уповноваженими банками згідно з вимогами, встановленими нормативно-правовими актами Національного банку, що регулюють порядок відкриття рахунків у національній та іноземній валюті.
Між уповноваженим банком і одержувачем укладається договір банківського рахунка. Положеннями договору не можуть погіршуватися умови виплати пенсій та грошової допомоги, встановлені цим Порядком. Умови договору повинні передбачати можливість його розірвання за ініціативою однієї зі сторін.
Згідно із п.10 Порядку № 1596, заява про виплату пенсії або грошової допомоги (додаток 1) або заява про виплату пенсії або грошової допомоги з відкриттям рахунка (додаток 4) подається одержувачем особисто до органу Пенсійного фонду України або органу соціального захисту населення за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання одержувача в населеному пункті в межах України. Заява про виплату пенсії або грошової допомоги може прийматися органом Пенсійного фонду України або органом соціального захисту населення через установи уповноваженого банку. Заява приймається за умови пред`явлення паспорта громадянина України або іншого документа, що посвідчує особу та підтверджує її вік, і визначеного законодавством документа, необхідного для з`ясування місця її проживання, та реєструється в установленому порядку. Заява про виплату пенсії може подаватися до органу Пенсійного фонду України в електронній формі через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України з використанням засобів кваліфікованого електронного підпису.
За змістом пункту 12, пункту 13 Порядку № 1596, органи Пенсійного фонду та органи соціального захисту населення на підставі заяв, передбачених пунктом 10 цього Порядку, складають:
- списки на зарахування пенсій та грошової допомоги на поточні рахунки (далі - списки) згідно з додатком 2 у двох примірниках;
- опис списків на зарахування пенсій та грошової допомоги на поточні рахунки (далі - опис) згідно з додатком 3 у трьох примірниках.
Списки у двох примірниках за один день до початку кожного виплатного періоду, за який виплачується пенсія та грошова допомога, подаються органами Пенсійного фонду та органами соціального захисту населення відповідним установам уповноважених банків разом з двома примірниками описів.
Списки подаються одночасно на паперових і магнітних (електронних) носіях, крім випадків, зазначених в абзаці третьому цього пункту.
Таким чином, підставою для виплати пенсії через поточні рахунки в банках є заява про виплату пенсії або грошової допомоги, яка може бути подана пенсійному органу відповідно до п. 10 Порядку № 1596 двома шляхами, а саме: особисто пенсіонером до органу Пенсійного фонду; від установи уповноваженого банку.
Аналогічні положення закріплені у пункті 4.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), яким передбачено, що заяви про виплату пенсії реєструються в журналі вхідної кореспонденції. Заява про виплату пенсії через банківський рахунок подається заявником згідно з Порядком виплати пенсій та грошової допомоги за згодою пенсіонерів та одержувачів допомоги через їхні поточні рахунки у банках, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року № 1596 (зі змінами).
Аналіз наведених вище положень дає підстави для висновку, що органи Пенсійного фонду України уповноважені здійснювати виплату пенсії через поточні рахунки в банках у разі наявності заяви про виплату пенсії або грошової допомоги.
Відмовляючи перераховувати позивачу пенсію на визначений ним банківський рахунок, відповідач посилається на те, що йому необхідно особисто надати відповідну заяву, після чого буде розглянуто питання поновлення та виплати раніше призначеної пенсії.
Суд вважає такі доводи відповідача помилковими з огляду на те, що Порядком №1596 не передбачено такої підстави для відмови у виплаті раніше призначеної пенсії на банківський рахунок, як надання особисто позивачем заяви про виплату пенсії.
При цьому, Порядком 22-1 передбачено можливість подачі заяви саме заявником, тобто, як особисто пенсіонером, так і його уповноваженим представником.
Варто зазначити, що жоден з пунктів Порядку №22-1 не містить обов`язку пенсіонера звертатися із заявою про поновлення виплати пенсії особисто. Вжитий у пункті 1.1 термін заявник, як вже зазначено вище, дає підстави стверджувати, що таким заявником може бути і представник за довіреністю.
Таким чином, враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що доводи відповідача про необхідність особистого звернення позивача із заявою про поновлення виплати пенсії є необгрунтованими. 
Судом встановлено, що на виконання рішення суду Головним управлінням ПФУ в Дніпропетровській області повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 від 31.05.2023 та поновлено йому виплату пенсії за віком, з урахуванням висновків суду з 31.05.2023 р. Заборгованість по пенсії за період з 31.05.2023 р. по 31.08.2025 р. у сумі 74 394,67 грн. нарахована для виплати в найближчий виплатний період на особистий рахунок ОСОБА_1 , відкритий у банківській установі АТ “Акцент-Банк?, який був визначений пенсіонером.
Однак, як вбачається з матеріалів справи, Головним управлінням ПФУ в Дніпропетровській області на час розгляду даної справи не здійснено виплату пенсії ОСОБА_1 за періоди: з 01.11.2021 по 31.05.2023 та з 01.09.2025 по 30.11.2025.
Будь-яких доказів стосовно прийнятого рішення щодо припинення виплати пенсії позивачу матеріали справи не містять.
Припинення виплати пенсії позивачу не з підстав, визначених статтею 49 Закону №1058-IV порушує його право на належний соціальний захист.
З приводу позовних вимог щодо компенсації втрати частини доходів, суд зазначає таке.
Відповідно до частини 2 статті 46 Закону № 1058, нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь - яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 №2050-ІІІ (далі - Закон №2050-ІІІ) підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць (статті 4 Закону № 2050-III).
За змістом наведених норм обов`язок здійснити компенсацію втрати частини доходів настає лише у випадку порушення встановлених строків їх виплати.
Строки виплати пенсії встановлені Законом № 1058-IV, відповідно до частини першої статті 47 якого пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.
Суд відзначає, що наразі позивачу жодних виплат на його користь не проводилося.
Враховуючи відсутність підстав вважати, що право на отримання компенсації при відновленні виплати пенсії буде порушено відповідачем, задоволення позову в цій частині буде свідчити про вирішення спору на майбутнє, що суперечить засадам адміністративного судочинства та його принципам.
Отже, вимоги про зобов`язання здійснити виплату пенсії з компенсацією втрати частини доходів є передчасними.
Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 11.07.2018 у справі 487/6923/16-а, від 10.07.2018 у справі №404/6317/16-а, від 18.09.2018 у справі № 522/535/17.
Нормами статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Отже, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Відповідно до ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Таким чином, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області підлягають стягненню на користь позивача документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 532, 48 грн. пропорційно задоволеним позовним вимогам.
На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 8, 9, 72, 77, 132, 139, 241-246, 250, 262 КАС України, суд,
УХВАЛИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити частково. 
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо невиплати недоотриманої пенсії ОСОБА_1 за періоди з 01.11.2021 по 31.05.2023 та з 01.09.2025 по 30.11.2025 на особистий банківський рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_1 , відкритий в АТ КБ "АКЦЕНТ-БАНК".
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити виплату щомісячної пенсії ОСОБА_1 за період з 01.11.2021 по 31.05.2023 та з 01.09.2025 по 30.11.2025 на рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в АТ КБ "АКЦЕНТ-БАНК".
У задоволенні решти заявлених позовних вимог відмовити. 
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул.Набережна Перемоги, 26, м.Дніпро, 49094, код ЄДРПОУ 21910427) на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_3 ) судові витрати по справі у розмірі 532 (п`ятсот тридцять дві) грн. 48 коп. 
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст.ст.295, 297 КАС України.
Повний текст рішення складений 13.07.2026.

Суддя О.В. Царікова