Провадження № 1-кс/509/760/26
Справа № 509/6322/26 

УХВАЛА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 вересня 2026 року. Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:
слідчого судді ОСОБА_1 , 
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 (поза межами приміщення суду)
слідчого ОСОБА_4 
захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відритому судовому засіданні, в залі суду, в с.-щі Овідіополь, в режимі відеоконференції, клопотання слідчого СВ ВнП №1 ОРУП № 2 ОСОБА_4 , погодженого прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони південного регіону ОСОБА_3 , в рамках кримінального провадження № 62026150020001245 від 26.03.2026 р. за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новокарбівка, Любашівського району, Одеської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив службу на посаді водія 1 відділення 1 взводу протитанкових ракетних комплексів 3 роти протитанкових ракетних комплексів військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», раніше судимого 29.02.2012 р. Любашівським райсудом Одеської області за ч. 3 ст. 187 КК України до 5 р. п/в, звільнений з місць позбавленя волі 07.11.2016 р. по відбуттю строку покарання - підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КПК України, -

ВСТАНОВИВ :

До слідчого судді Овідіопольського райсуду Одеської області звернувся з клопотанням слідчий СВ ВнП №1 Одеського районного управління поліції № 2 ОСОБА_4 , погодженого прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони південного регіону ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному Завалевському в рамках кримінального провадження № 62026150020001245 від 26.03.2026 р. за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.
Досудовим розслідування встановлено, що згідно із вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан – це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022р. № 2102-ІХ на всій території України введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє по теперішній час. У зв`язку з цим з 24.02.2022 на території України діє правовий режим воєнного стану.
Указом Президента України від 24.02.2022р. № 65/2022 «Про загальну мобілізацію» оголошено загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей та міста Києва.
03.01.2024 р. Завалевський був призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження військової служби під час мобілізації і направлений для проходження військової служби до в/ч НОМЕР_2 , відповідно до Указу президента України від 24.02.2022 № 65/2022 «Про загальну мобілізацію» та виконання вимог мобілізаційної директиви Головнокомандувача ЗСУ №32/321/501/13т.
Згідно положень п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
03.01.2024 р., тобто з дня відправлення ІНФОРМАЦІЯ_2 , Завалевський набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання свого військового обов`язку – проходження військової служби за призовом під час мобілізації.
В подальшому, відповідно до витягу із наказу командира в/ч НОМЕР_2 № 83 від 19.03.2024 р., солдата ОСОБА_6 , який проходить службу за призовом під час мобілізації, на посаді номера обслуги – прожекториста зенітного кулеметного взводу роти охорони в/ч НОМЕР_2 призначеного наказом начальника Генерального штабу ЗСУ України (по особовому складу) від 14.02.2024 р. № 433-РС на посаду солдата резерву 21 запасної роти в/ч НОМЕР_3 АДРЕСА_3 , вважати, що справи та посаду здав та вибув до в/ч НОМЕР_3 .
Надалі, відповідно до витягу із наказу командира в/ч НОМЕР_1 № 95 від 16.10.2025 р. солдата за Завалевського, призначеного наказом начальника Генерального штабу ЗСУ України (по особовому складу) від 29.09.2025 р. № 1699-РС на посаду водія 1 відділення 1 взводу протитанкових ракетних комплексів 3 роти протитанкових ракетних комплексів в/ч НОМЕР_1 , який прибув з військової частини НОМЕР_3 , з 16.10.2025 зарахувати до списків особового складу частини та на всі види забезпечення.
Відповідно до витягу із наказу командира в/ч НОМЕР_1 № 140 від 28.11.2025 р., солдата за призовом по мобілізації Завалевського, водія 1 відділення 1 взводу протитанкових ракетних комплексів 3 роти протитанкових ракетних комплексів, з 28.11.2025 р. виключено з усіх видів забезпечення у зв`язку із самовільним залишенням військової частини.
Відповідно до ст. 65 Конституції України, захист Батьківщини, незалежності і територіальної цілісності України є обов`язком громадян України та ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, військовослужбовці зобов`язані свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати і виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати і утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України.
Згідно із вимогами п.п. 1,2,3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника), на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби.
Відповідно до вимог ст.ст. 11,16, 127-130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1–4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, солдат ОСОБА_7 під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно та неухильно виконувати накази командирів (начальників) у встановлений термін, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, а також твердо знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.
Проте, солдат ОСОБА_7 достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеними вище вимогами законодавства, що регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи реальну можливість належно їх виконувати, свідомо, допустив їх порушення, умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби, в умовах воєнного стану, 28.11.2025 р. самовільно залишив базовий табір в/ч НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_4 (більш точна адреса не розголошується з урахуванням умов воєнного стану), незаконно перебуває поза її межами та ухиляється від проходження військової служби, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з обов`язками військової служби по 15.09.2026 року.
15.09.2026 р. о 19:38 год. Завалевський затриманий в порядку ст. 191 КПК України у ВнП № 1 ОРУП № 2 ГУНП в Одеській області, де він повідомив про скоєне ним кримінальне правопорушення.
За викладених вище обставин дії солдата ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 5 ст. 407 КК України - самовільне залишення військової частини військовослужбовцем без поважних причин, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.
25.08.2026 р. складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, яке того ж дня вручене у спосіб, передбачений КПК України, шляхом його надсилання в цей же день «Укрпоштою» за місцем проживання підозрюваного із описом вкладення, а також надіслано « ОСОБА_8 » у військову частину НОМЕР_1 .
Обставинами, які дають підстави для обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення та застосування запобіжного заходу, відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України є зібрані у кримінальному провадженні докази, зокрема, допити свідків: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 90 від 28.11.2025 «Про призначення службового розслідування», матеріалами службового розслідування від 18.12.2025 та інші матеріали кримінального провадження. 
Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.
11.09.2026 р. підозрюваний ОСОБА_7 оголошений у розшук та досудове розслідування зупинене на підставі п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України.
Враховуючи, що 15.09.2026 р. місце знаходження підозрюваного ОСОБА_6 встановлене та він затриманий в порядку ст. 191 КПК України, досудове розслідування відновлено.
Отже,  ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавленням волі від 5-ти до 10-ти років, та відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п. п. 1, 3, 5, ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного : подальше переховування від органів досудового розслідування та/або суду. Даний ризик є реальним, адже усвідомлюючи невідворотність суворого покарання, підозрюваний вже вдався до дій, спрямованих на уникнення відповідальності та з 28.11.2025 р. він фактично змінив місце свого перебування, до військової частини не повернувся, за місцем реєстрації відсутній, що підтверджується матеріалами відповіді на доручення слідчого. Крім того, підозрюваний, перебуваючи поза межами військового обліку та контролю командування, має можливість безперешкодно пересуватися територією України та переховуватися в інших регіонах.
Окрім цього, ОСОБА_7 може незаконно впливати на свідків, якими є військовослужбовці в/ч НОМЕР_1 (зокрема, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ), які є колегами та співслужбовцями підозрюваного задля схиляння їх до зміни показань або відмови давати покази шляхом вмовляння, підкупу, погроз, тощо, достеменно знаючи їхні особисті дані, контактні номери телефонів та місця несення служби. Перебуваючи на волі, підозрюваний, використовуючи особисті зв?язки та засоби зв`язку, може здійснювати на них психологічний тиск, висувати вимоги щодо зміни показань або відмови від них з метою викривлення обставин самовільного залишення частини на свою користь.
Також, ОСОБА_7 може вчинити інше кримінальне правопорушення, з урахуванням того, що кримінальне правопорушення, передбачене ст. 407 КК України, за своєю природою є триваючим, а останній, досі не з`явився до військової частини та не припинив свою протиправну поведінку, продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на ухилення від виконання обов`язків військової служби в умовах воєнного стану, що свідчить про стійку зневагу до правопорядку, Військової присяги та вимог закону, що дає достатні підстави вважати, що без застосування найбільш суворого запобіжного заходу підозрюваний продовжуватиме свою злочинну діяльність.
Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги наявність обґрунтованої підозри у вчиненні  ОСОБА_7 тяжкого злочину, характер вчиненого кримінального правопорушення та наявність ризиків, які виражаються у можливості переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків, у цьому провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, у слідчого судді є достатні підстави вважати, що ОСОБА_7 може вчинити вищевказані дії у зв`язку з чим, а тому слід застосувати до нього запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів, не забезпечить виконання підозрюваного покладених на нього процесуальних обов`язків.
Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30.08.1990, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумності підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування.
Зокрема, у справі «Яблонський проти Польщі» №33492/96, пункт 83, від 21.12.2000 року, Суд зауважує, що відповідно до пункту 3 статті 5 органи влади, приймаючи рішення про те, чи слід звільняти чи затримувати особу, зобов`язані розглянути альтернативні заходи забезпечення його появи на суді. Дійсно, ця Стаття передбачає не лише право на «судовий розгляд упродовж розумного строку або звільнення до розгляду», але також передбачає, що «звільнення може бути обумовлено гарантіями його явки до суду».
Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв?язок підозрюваного ОСОБА_6 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто вказані обставини виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.
У зв?язку з викладеним, слідчий просила суд, застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах строків досудового розслідування, з чим погодився прокурор і проти чого заперечували захисник та підозрюваний з посиланням на його сімейний стан, 3-х малолітніх дітей і постійне місце проживання і реєстрації. 
Враховуючи викладені вище обставини, можливо зробити висновок, що менш суворі запобіжні заходи, не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених п.п. 1,2,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України та виконання покладених на підозрюваного обов`язків.
Зважаючи на положення ч. 3 ст. 183 КПК України, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, що вказує на те що суспільний інтерес перебування підозрюваного під вартою переважає над його особистим.
Відповідно до ст. 178 КПК України при обрання запобіжного заходу слід також враховувати наступні дані: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визначення підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; відсутність у підозрюваного постійного місця роботи, який надасть можливість запобігти усім вищевказаним ризикам, є запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
В разі застосування, щодо підозрюваного застави передбаченою ст. 182 КПК України, є необхідним визначити максимальний розмір застави з урахуванням обставин кримінального правопорушення, з метою гарантування виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.
Відповідно до абз. 3 ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.
Беручи до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_7 , з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності та заслуженого покарання, переховувався від органів досудового розслідування, може скоїти нові кримінальні правопорушення, та вже вчинив тяжке умисне кримінальне правопорушення, що свідчить про неможливість запобігання вищезазначеного ризику застосуванням більш м`яких запобіжних заходів, керуючись вимогами ст.ст. 182,183,193,194,196,197,376 КПК України, -

УХВАЛИВ :

1.Клопотання задовольнити ;
2.Застосувати у відношенні підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новокарбівка, Любашівського району, Одеської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив службу на посаді водія 1 відділення 1 взводу протитанкових ракетних комплексів 3 роти протитанкових ракетних комплексів військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», раніше судимого 29.02.2012 р. Любашівським райсудом Одеської області за ч. 3 ст. 187 КК України до 5 р. п/в, звільнений з місць позбавленя волі 07.11.2016 р. по відбуттю строку покарання - запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», в межах строку досудового розслідування, тобто до 23.10.2026 р., без визначення розміру застави.

Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» припиняє свою дію 23.10.2026 р.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду на протязі п`яти днів з дня її оголошення, а іншими особами з дня її отримання.

Слідчий суддя ОСОБА_1